Справа № 541/4788/25
Номер провадження3/541/55/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Черкащани Миргородського району Полтавської області, військовослужбовця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
Солдат ОСОБА_1 у період із 08:00 год 22 листопада 2025 року по 17:40 год 22 листопада 2025 року без дозволу командування та без поважних причин, перебував за межами ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
В судове засідання, призначене на 10 годину 30 хвилин 06.01.2025 ОСОБА_1 не з`явився. Разом з матеріалами справи до суду було надано заяву за підписом  ОСОБА_1 , в якій останній просив проводити розгляд справи без його участі, у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі та виконує завдання за призначенням. Проти скоєння адміністративного правопорушення не заперечував, свою вину визнав повністю.
Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, виходячи з наступного.
Диспозицією ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Аналіз даної правової норми КУпАП дозволяє дійти висновку, що адміністративна відповідальність передбачена для спеціального суб`єкта – для службових осіб, військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, у своїй діяльності мають керуватися статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1995 року, якою визначено загальне поняття обов`язків військовослужбовців, статтею 16 цього Статуту за якою кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, посадовими інструкціями, або прямо визначені законами та підзаконними актами. Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Суб`єктивна сторона цього складу адміністративного правопорушення передбачає умисел у виді недбалості, зокрема може проявлятися у виді недбалого ставлення до наслідків своєї бездіяльності, не виконання певних функцій.
Таким чином, для наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП доведенню підлягають ті факти, що військовослужбовець є службовою особою, недбалість мала місце під час виконання військової служби, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні встановлено, що 22.11.2025 о 08:00 командиром 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 сержантом ОСОБА_2 під час перевірки наявності особового складу у пункті постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено факт відсутності стрільця першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_1 , про що було повідомлено тимчасово виконуючому обов`язки командиру взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 головному сержанту ОСОБА_3 , який у свою чергу встановленим порядком здійснив доповідь командуванню ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки вказаного військовослужбовця, організовані командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 позитивного результату не дали.
22.11.2025 о 17:40 солдат ОСОБА_1 прибув у місце проходження служби до пункту тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , про що головним сержантом ОСОБА_3 встановленим порядком була здійснена доповідь командуванню ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
- протоколом КИП №126 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП від 05.12.2025, відповідно до якого солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою – стрільцем першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 22.11.2025 на місці постійного несення служби недбало віднісся до своїх службових обов`язків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП (а.с. 1-3);
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №320 від 16.11.2025 про призначення на посаду солдата ОСОБА_1 (а.с. 4);
- копією службової характеристики на солдата ОСОБА_1 (а.с. 5);
- копією медичної характеристики на солдата ОСОБА_1 (а.с. 6);
- копією рапорту про відсутність солдата ОСОБА_1 (а.с. 12);
- копією рапорту про повернення солдата ОСОБА_1 (а.с. 13);
- копією доповіді за фактом відсутності солдата ОСОБА_1 від 22.11.2025 №1741/5353 (а.с. 14);
- копією доповіді за фактом повернення солдата ОСОБА_1 від 23.11.2025 №1741/5366 (а.с. 15);
- копією письмових пояснень сержанта ОСОБА_2 від 05.12.2025 (а.с. 16);
- копією письмових пояснень солдата ОСОБА_1 від 05.12.2025 (а.с. 17);
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №265 від 20.11.2023 про визначення уповноважених посадових осіб, яким надано право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення (а.с. 18);
- іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 17, 65 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан.
Згідно абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період – період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежної та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України, або в окремих її місцевостях або охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, його майновий стан, наявність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинення правопорушення. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, – у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому повинен бути звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 27, 33-35, 40-1, 172-15, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
постановив:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн на користь держави, номер рахунку ІВАN UA058999980314080542000016305, населений пункт: Миргородський район/м.Миргород, отримувач: ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/21081100, код ЄДРПОУ: 37959255, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації і доходів бюджету: 21081100, адміністративні штрафи та інші санкції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду О. А. Городівський