Справа № 357/1638/26
1-кп/357/601/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026116030000030 від 23 січня 2026 року стосовно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка, Білоцерківський район, Київська область, громадянин України, неодружений, непрацюючий, із середньою спеціальною освітою, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, 
за ознаками кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_4 , 
потерпілий – ОСОБА_5 ,
обвинувачений – ОСОБА_3 ,
захисник – ОСОБА_6 , установив таке. 

І. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження і визнані судом доведеними.

Наприкінці жовтня 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у вечірній час ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 .
У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заволодіння,шляхом обману, перфоратором бочковим Dnipro-M BN-20, який належав ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна - ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, шляхом обману, з метою особистого збагачення, під приводом необхідності здійснити ремонті роботи у складському приміщенні, попросив у ОСОБА_5 надати йому перфоратор бочковий Dnipro-M BN-20, на що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, погодився та добровільно його передав.
Взявши вказаний перфоратор бочковий Dnipro-M BN-20, ОСОБА_3 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, а перфораторомбочковим Dnipro-M BN-20 10.11.2025 розпорядився на власний розсуд, здавшийого до ломбардного відділення ТОВ «Ломбард «Кредит Юкрейн».
Отож, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 майновоїшкоди на загальну суму 4 214 гривень 10 копійок.
Отже, за викладених обставин ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 190 КК України.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.
Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.
Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Отже, якщо в обвинувальному акті прокурором не заявлені обставини, які обтяжують покарання, суд позбавлений можливості їх установлювати на власний розсуд, оскільки це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

ІV. Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.
З наявних у матеріалах справи доказів, судом установлено, що ОСОБА_3 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий (а.с. 77), медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує (а.с. 72, 73, 75), шкоду потерпілому відшкодував (а.с. 81).
Отже, зважаючи на ступінь тяжкості кримінального, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, установлені вище дані про особу ОСОБА_3 , відшкодування шкоди потерпілому, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе шляхом призначення йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.
Суд не може призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки він не працює, будь-якого іншого доходу не має.
Своєю чергою, обмеження волі зважаючи на розмір наркотичної речовини вилученої у ОСОБА_3 наявність обставини, що пом`якшує покарання, буде надто суворим для нього покаранням.

V. Мотиви ухвалення інших рішень.

Суд зазначає, що у справі цивільний позов – не заявлявся, речові докази – відсутні, витрати на залучення експерта – відсутні.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, судом не встановлено.
Керуючись ст. 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання, у межах санкції вказаної норми, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Згідно із ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.
Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, лише в частині, що не стосується розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду       ОСОБА_7  
Київської області