ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року 
м. Харків
справа № 619/6387/25
провадження № 22-ц/818/1380/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Яцина В.Б.
за участю секретаря: Волобуєва О.О.
сторони справи:
заявник – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2025 року у складі судді Нечипоренко І.М. -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою, у якій просить витребувати у приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати у Департаменту реєстрації Харківської міської ради інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву б/н від 14.08.2018 та Паспорт споживчого кредиту. На момент смерті Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 43690,00 грн. Банк 01.11.2023 звернувся з претензією кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори, з листа якої від 21.11.2023 Банк дізнався, що претензію кредитора перенаправлено за належністю до приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни. До якої були звернення, але відповідь не надійшла, у зв`язку з чим, заявник позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача. Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача, ЦПК України не допускається.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2025 року відмовлено в задоволені заяви АТ КБ «Приватбанк». 
Ухвала мотивована тим, що заявником до суду не надано доказів , що засоби доказування можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Не погодившись з ухвалою суду АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявник в заяві зазначав, що докази які просить витребувати Банк не можуть бути надані останнім, оскільки інформація що міститься в спадковій справі є нотаріальною таємницею, яка не може бути розголошена, а тому самостійно отримати такі докази Банк не має можливості. Вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, щоб уникнути порушення прав Банку.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи у жовтні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою, у якій просить витребувати у приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати у Департаменту реєстрації Харківської міської ради інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2025 року відмовлено в задоволені заяви АТ КБ «Приватбанк».
Ухвала мотивована тим, що при зверненні до суду із клопотанням про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч. 4 ст. 84 ЦПК України, заявником на дотримання вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України не зазначено та не доведено, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.
Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина 1 статті 84 ЦПК України).
Тобто, за змістом статті 84 ЦПК України учасник справи у разі саме неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому за подання клопотання про витребування доказів судовий збір не сплачується.
Як вбачається з документів поданих до позовної заяви, заявнику Третьою Харківською державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_1 заведена приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакової Л.С. 
Третьою Харківською державною нотаріальною конторою також повідомлено, що претензія від АТ КБ «ПриватБанк» зареєстрована та буде направлена за належністю для долучення спадкової справи.
Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (частини 1 та 2 статті 116 ЦПК України).
За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом (частини 3 статті 117 ЦПК України).
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року по справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається зі змісту заяви АТ КБ «Приват Банк» , зазначені ними докази воно просить витребувати, посилаючись на вимоги статті 84 ЦПК України. Вимог щодо забезпечення цих доказів його заява не містить.
Отже, суд першої інстанції помилково застосував до вказаної заяви положення статті 116 ЦПК України та дійшов необґрунтованого висновку що заявник повинен довести, що докази, які він просить забезпечити можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як 1) забезпечення та 2) витребування доказів (ч.4 ст.84 ЦПК України).
Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст.116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.
Крім того, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Звернення до суду із відповідною заявою це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
У даному випадку забезпечення доказів необхідне для того, щоб захистити порушене право заявника, а не для того, щоб встигнути отримати відповідні докази до настання моменту неможливості їх збирання. Тому суд передчасно відмовив заявнику у задоволенні клопотання про витребування доказів.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду – скасувати, з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст.367,374,376,382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий          О.Ю.Тичкова

Судді            О.В. Маміна

В.Б. Яцина