Справа № 686/35126/25
Провадження № 1-кп/686/507/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 
та його захисника – адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому кримінальне провадження № 12025243000003200 від 21.10.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Ушиця Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утримані малолітніх чи неповнолітніх осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Водій ОСОБА_6 , 21.10.2025 приблизно о 09 год. 25 хв., керуючи технічно справним автомобілем Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Старокостянтинівське шосе зі сторони вул. Зарічанської в напрямку до вул. Прибузької м. Хмельницького, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Старокостянтинівське шосе та вул. Прибузької м. Хмельницького, в порушення вимог п. 2.3. (6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), діючи у вигляді кримінально протиправної недбалості, не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, а також в порушення вимог пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, а саме під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору на вул. Прибузьку, не дав дорогу транспортному засобу, а саме автомобілю ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_3 , із передньою частиною автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, водій автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- тупої травми черевної порожнини, розриву правої долі печінки, розриву великого чепця, гемоперитонеуму, забою лівої половини грудної клітка, забійних ран м`яких тканин лівої брівної ділянок голови і правого колінного суглобу, лівобічної параорбітальної гематоми, саден шкіри нижніх кінцівок, які за своїм характером, в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги підпунктів «б» п. 2.3 п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- п. 16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.
Вищеуказані порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Психічне ставлення обвинуваченого до діяння, винним у вчиненні якого він визнається судом. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

В суді обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, визнав беззаперечно та у повному обсязі. Захисник та обвинувачений просили суд за результатами розгляду справи призначити за вчинене кримінально-каране діяння основне покарання більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті, а саме у виді обмеження волі, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік. На підставі 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор, позицію якого повністю підтримав потерпілий та його представник, просив, із врахуванням особи обвинуваченого, його посткримінальної поведінки, призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також обсяг доказів, які досліджувались судом на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Дані фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються та підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив вищевикладені обставини вчинення кримінального правопорушення. 
При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що він дійсно 21.10.2025 приблизно о 09 год. 25 хв., керував технічно справним автомобілем Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час виконання маневру повороту на вул. Прибузька із вул. Старокостянтинівське шосе проявив неуважність, не дав дорогу транспортному засобу, а саме автомобілю марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «Jeep Cherokee», д.н.з. НОМЕР_3 , із передньою частиною автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 .
Після указаних подій одразу застосував екстрене гальмування, підійшов до транспортного засобу потерпілого, мав намір здійснити виклик швидкої допомоги та поліції, намагався надати потерпілому першу медичну допомогу. В подальшому, контактував із донькою потерпілого та надавав фінансову допомогу на лікування ОСОБА_4 , про що свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження копії розписок, а також визнання указаних обставин потерпілим. Вину у вчиненому діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим та запевнив, що в майбутньому не буде порушувати Правил дорожнього руху. 
Спричинені тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , а також встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію не оспорює.

За викладених обставин та за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. 
Враховуючи те, що ОСОБА_6 правильно розуміє зміст інкримінованого йому та визнаних ним обставин вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію такого кримінального правопорушення і така позиція обвинуваченого є добровільною, суд вважає поза розумним сумнівом доведеною винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні за вищевикладених обставин порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. 
Зокрема, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв необережний тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем свого проживання та за місцем попередньої роботи, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху протягом останнього року не притягувався.
Також суд враховує те, що ОСОБА_6 в судовому засіданні засудив свою протиправну поведінку, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився за скоєне перед потерпілим, частково відшкодував йому моральну шкоду, намагався мінімізувати негативні наслідки, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди одразу після вчинення кримінального правопорушення та продовжує відшкодовувати їх і на даний час. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. 
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому.
З урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та конкретних обставин справи, зокрема, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позиції прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті Особливої частини Кримінального Кодексу у мінімальному розмірі, а також із врахуванням суспільної небезпеки кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації руху, призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обґрунтування застосування ст. 75 КК України

У той же час, беручи до уваги особу винного, який є особою раніше не судимою, окрім скоєного за місцем свого проживання та попереднім місцем роботи характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував моральну шкоду потерпілому від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, позицію прокурора який зазначає про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, потерпілого, який просив не призначати покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Мотиви висновків та рішення суду за результатами розгляду цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради, третя особа на стороні позивача КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено позов про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
В ході судового розгляду указаного кримінального провадження обвинуваченим у добровільному порядку відшкодовано витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які поніс лікувальний заклад, у зв`язку із чим прокурором заявлено клопотання про залишення позовної заяви прокурора, поданої в інтересах держави, без розгляду.
Захисником обвинуваченого, на підтвердження добровільного відшкодування витрат, які понесені Національною службою здоров`я України та Хмельницькою міською радою, до матеріалів кримінального провадження долучено копії квитанцій №-2803411633 від 06.12.2025 та № -2803414417 від 06.12.2025.
Потерпілий та його представник проти задоволення указаного клопотання не заперечували.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо  позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. 
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації, а тому указане клопотання прокурора підлягає до задоволення та, відповідно, цивільний прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради, третя особа на стороні позивача КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, слід залишити без розгляду.

Також потерпілим  ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що в наслідок ДТП, що відбулося 21.10.2025, пошкоджень зазнав автомобіль ОСОБА_4 ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_4 .
Згідно із висновком експерта вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля, складає 54460,24 грн. з ПДВ на складові частини і матеріали.
Позивач вказує, що згідно із Полісом № ЕН-225683711 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 25.12.2024, автомобіль Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_8 є винуватцем ДТП, є застрахованим транспортним засобом, а відтак позивач просить стягнути на його користь із страховика винуватця ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» вказану суму матеріальної шкоди, за виключенням франшизи, що складає 3200,00 грн. згідно із полісом, яку належить стягнути із ОСОБА_6 .
Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення зі страховика винуватця ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» понесені ним витрати на лікування, що, згідно проведених розрахунків, складають 24 000 грн, а також моральну шкоду, що становить 10% від понесеної матеріальної шкоди та складає 2400 грн.
При цьому, у зв`язку із присутністю психологічно-травмуючого фактору внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, позивачем заявлено вимогу про стягнення із винуватця у ДТП на його користь моральної шкоди у загальній сумі, із врахуванням виплаченої добровільно винуватцем, у сумі 409 300 грн.
26.12.2025 від ОСОБА_6 надійшов відзив на вказану позовну заяву, у якому останній заперечує заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 409 300,00 грн. з огляду на їх необґрунтованість. 
Так, у поданому відзиві обвинувачений вказує, що позивачу виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості було сплачено 88 300 грн моральної шкоди, окрім того, було оплачено 21 000 грн. на лікування. Відтак, кошти у розмірі 409 300 грн., у якості відшкодування завданої моральної шкоди, відповідач ОСОБА_6 вважає надмірними та такими, що не відповідають обставинам справи.
13.01.2026 від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» до суду надійшов відзив на заявлені позовні вимоги, у якому співвідповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказується, що ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» не було повідомлено про страховий випадок у встановленому законом порядку. При цьому, позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування.
Отже, рішення про виплату страхового не приймалося за відсутністю звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому є всі підстави залишити позовну заяву без розгляду, оскільки з боку AT «СГ «ТАС» (приватне) відсутній факт порушення прав, свобод та інтересів позивача.
Окрім того, відповідач вказує на неналежність позивача у тій частині позову, що стосується стягнення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, у зв`язку із тим, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, а відтак не може претендувати на відшкодування матеріального збитку, завданого такому автомобілю.
Також, співвідповідач звертає увагу суду на необґрунтованість витрат на лікування,оскільки такі не підтверджені документально та некоректно розраховані. Послідовно, ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» просить суд відмовити у задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди із ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» у сумі 2400,00 грн.
Вирішуючи указаний цивільний позов, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а також характер травм, тривалість лікування потерпілого, документально підтверджених витрат, які потерпілий поніс внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нормативно-правове регулювання правових відносин між потерпілою особою та страховиком цивільно-правової відповідальності особи, винної у вчинені ДТП, та дійшов висновку про те, що указаний цивільний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Цивільна відповідальність власника автомобіля Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_3 , яким на законних підставах керував ОСОБА_6 , застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» (поліс страхування № ЕН-225683711) з лімітом страхової відповідальності за шкоду, завдану майну - 160 000 грн., та життю і здоров`ю відповідно 320 000 грн. Франшиза становить 3200 грн.
Згідно із ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Суд враховує те, що правовідносини, які виникають під час дії даного Договору регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Даний закон є спеціальним, зокрема, п. 2.1 ст. 2 Закону встановлено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Умовами ст. 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
У зв`язку із визнанням судом винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди обвинуваченого ОСОБА_6 у страховика виникне обов`язок із виплати страхового відшкодування.
Позивач просить стягнути зі страховика – ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_4 , у розмірі 51260,24 грн. та суму франшизи 3200 грн. із обвинуваченого.
На підтвердження вказаного розміру позовних вимог позивачем надано висновок експерта № 197/25 від 11.12.2025, згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_4 , складає 54460,24 грн.
Разом з тим, вирішуючи вказану позовну вимогу, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із ст. 5 вказаного закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відтак, зважаючи на вказані положення законодавства, необхідним є доведення факту завдання матеріальної шкоди майну потерпілого. 
З матеріалів справи, а саме зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що автомобіль ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_4 , на праві власності належить ОСОБА_9 . Саме указана особа має право на відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у виді пошкодження транспортного засобу.
Як встановлено в ході судового розгляду, у позивача ОСОБА_4 відсутні документи, які б підтверджували наявність у нього права власності на дату ДТП на пошкоджений автомобіль, та позивачем суду не надано належним чином засвідчених документів, що підтверджують право на отримання ним страхового відшкодування від імені власника транспортного засобу (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину, тощо), а також документів на підтвердження повноважень на представництво його інтересів у суді.
Тому, в цій частині позовних вимог позивачеві належить відмовити, оскільки ОСОБА_4 не є належним позивачем у справі, адже не є власником знищеного майна.
Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на лікування та стягнення моральної шкоди із ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» суд зазначає наступне.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи.
Згідно із висновком експерта № 481 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП завдано тяжких тілесних ушкоджень, що виразились у вигляді тупої травми черевної порожнини, розриву правої долі печінки, розриву великого чепця, гемоперитонеуму, забою лівої половини грудної клітки, забійних ран м`яких тканин лівої брівної ділянки голови і правого колінного суглобу, лівобічної пара орбітальної гематоми, саден шкіри нижніх кінцівок, які, за своїм характером, були небезпечними для життя в момент заподіяння.
Відповідно до виписки № 8365 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Хмельницька міська лікарня» з 21.12.2025 до 31.10.2025, що становить загалом 10 днів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.
Частиною 3 ст. 21 Закону передбачено, що мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв?язку із лікуванням потерпілої фізичної особи становить 1/30 розміру мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування (тимчасової непрацездатності), але не більше ніж за 120 днів.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про Держбюджет на 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 21.10.2025 року складав 8000,00 грн.
Отже, належне до виплати потерпілому відшкодування понесених витрат на лікування складає 2666,67 грн. ((8000:30)*10).
При цьому, відповідно до положень ст. 24 Закону, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТ СБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
Відтак, із страховика ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_4 належить стягнути моральну шкоду у розмірі 266,67 грн.
Вирішуючи заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 409300,00 грн суд прийшов до наступних висновків. 
Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.
Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
У поданому позові ОСОБА_4 , аргументуючи завдану йому моральну шкоду, вказує, що протиправними діями ОСОБА_6 завдано значної шкоди його моральному здоров`ю. Так, внаслідок ДТП, яке сталось з вини ОСОБА_6 потерпілому завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесенні стресової ситуації, зумовленої реальним спричиненням шкоди здоров`ю. З моменту ДТП і на даний час у зв`язку отриманими травмами потерпілий потребує постійного догляду та допомоги, порушено встановлений ритм його життя, обмежилась його можливість у задоволені соціально побутових потреб, пов`язаних із пересуванням та неможливістю вести активний спосіб життя. Наразі він не може обійтись без сторонньої допомоги, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Потерпілий постійно відчуває біль, крім того, внаслідок ускладнень після ушкоджень спостерігаються значні порушення координації рухів. В нього виникла роздратованість, постійна психологічна напруга та переживання, з`явились додаткові турботи, пов`язані як з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів, так і з непередбаченим відшуканням та витрачанням значних коштів, необхідних для лікування та життя.
Суд погоджується з доводами цивільного позивача про те, що протиправна поведінка ОСОБА_6 спричинила потерпілому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, встановлення нормальних життєвих зв`язків. В той же час, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що обвинувачений у добровільному порядку відшкодував потерпілому 88 300 грн моральної шкоди. 
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що сума моральної шкоди у розмірі 409 300 грн є надмірною та такою, що не відповідає обставинам ситуації, що мала місце.
Відтак, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_4 моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн буде достатньою компенсацією завданих ОСОБА_4 моральних страждань.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, які підтверджуються відповідними довідками, що надані стороною обвинувачення, у загальній сумі 15 153 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн 80 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Рішення щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, підстав для його обрання судом не встановлено. 

Рішення щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Долю речових доказів слід вирішити згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України. Арешт, як захід забезпечення у кримінальному провадженні, накладений на транспортні засоби Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , та ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2025, слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України,  ОСОБА_6  звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_6  наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами підлягає реальному виконанню.
Початок строку відбування додаткового покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили. 
Запобіжний захід  ОСОБА_6  до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради, третя особа на стороні позивача КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення – залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити частково.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (юридична адреса: м. Київ, пр-кт Берестейський, 65, код ЄДРПОУ 30115243) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) страхову (регламентну) виплату у зв?язку із лікуванням потерпілого, у розмірі 2666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн 67 коп.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (юридична адреса: м. Київ, пр-кт Берестейський, 65, код ЄДРПОУ 30115243) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) моральну шкоду, у розмірі 266 (двісті шістдесят шість) грн. 67 коп.
Стягнути із ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Арешт накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2025 – скасувати.
Речові докази, а саме:
-автомобіль марки Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 належить на праві власності ОСОБА_10 , та переданий згідно із розпискою на відповідальне зберігання останньому - залишити за належністю власникові ОСОБА_10 ;
-автомобіль марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_9 , та знаходиться на зберіганні на території домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , залишити за належністю власникові ОСОБА_9 .
Документи, а саме чек «Drager», виданий на ім`я ОСОБА_6 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Стягнути із ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 15 153 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн 80 коп. 

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду ОСОБА_11