РІШЕННЯ
Іменем України
( заочне)

Справа № 285/6271/25
провадження у справі № 2/0285/738/26
26 січня 2026 року   м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області 

у складі: головуючої — судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі: 
позивач —Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (надалі — ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» ), представник позивача — Шох І.В., Дорошенко О.В.,
відповідач — ОСОБА_1 , 
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

встановив:

13.11.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 497,81 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. 
В обгрунтування позовних вимог вказано, що 06.06.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії № 885962492 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримав шляхом траншів від товариства кредитні кошти у розмірі 15 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 
Сторонами було погоджено наступні умови: кінцева дата повернення кредиту — 06.07.2029; базова процентна ставка — 1,50 % в день; проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. 
Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 15 600,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-5329, яка була вказана відповідачем при укладанні Договору.
Зазначає, що 15.04.2025 між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір Факторингу № МВ-ТП/31, за умовами якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 885962492 від 06.06.2024 .
Вказує, що станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором не погашена та становить 64 497,81 грн ( з дати укладення договору по дату дострокового розірвання Договору- 05.09.2025), що складається з заборгованості по кредиту — 15 598,08 грн, заборгованості за процентами — 48 899,73 грн.
Ухвалою суду від 18.11.2025 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
01.12.2025 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу суду про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк», що містять банківську таємницю, щодо виписки про рух коштів по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 06.06.2024 по 12.06.2024 включно.
26.12.2025 до суду надійшли матеріали виконання ухвали суду від 01.12.2025.
В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заявив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову. 
Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надходило.
Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовні вимоги, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 06.06.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 885962492, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 15 600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до погоджених умов кредитування перший транш позичальнику надається 06.06.2024 в сумі 11 000,00 грн. Сума кредитного ліміту є максимальною сумою грошових коштів, яка протягом строку дії Договору може бути у розпорядженні позичальника. Кінцева дата повернення кредиту — 06.07.2029. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання обставин: закінчення строку дії договору чи дострокового припинення дії договору. Базова процентна ставка складає — 1,50% в день від суми залишку кредиту.
Відповідно до умов Договору кожен транш за цим договором надається позичальнику на його рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки 5375-41ХХ-ХХХХ-5329 протягом 3 (трьох) банківських дні.
При цьому відповідно до розділу п. 3.2, 3.3. розділу 3 Договору кредитної лінії № 876436375 сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1815,00 коп.
Відповідно до Договору, підписаного позичальником, загальні витрати за кредитом становлять за весь строк кредитування 1826 днів — 427 284 грн 00 коп за базовою процентною ставкою.
У порядку виконання умов Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 06.06.2024 на платіжну картку відповідача за № 5375-41ХХ-ХХХХ-5329 грошові кошти в сумі 11 000,00 грн як перший транш. За тим, 12.06.2024 на платіжну картку відповідача було перераховано другий транш грошових коштів у сумі 4 600,00 грн. 
Факт переказу коштів на рахунок відповідача підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та випискою про рух коштів відповідача ОСОБА_1 за період з 06.06.2024 по 12.06.2024. 
Натомість відповідач лише частково виконувала умови кредитування, зокрема у період з 6.07.2024 по 07.02.2025 щомісячно сплачувала кредит на загальну суму 45 038,00 грн, а в подальшому припинила здійснювати платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 15.04.2025 за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за Договором № 885962492 від 06.06.2024, що складається з тіла кредиту — 15 598,08 грн, процентів — 15 675,99 грн,  неустойка - 7 799,04 грн, всього — 39 073,11 грн.
15.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», позивачем у справі, укладено Договір факторингу № МВ-ТП/31, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а позивач приймає належні права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно Договору № 885962492 від 06.06.2024, зі змісту якого слідує, що загальна сума заборгованості — 39 073,11 грн.
У зв`язку з несплатою нарахованих процентів більше одного місяця, позивач скористався своїм правом на дострокове розірвання з відповідачем Договору № 885962492 від 06.06.2024, про що 05.09.2025 надіслав відповідне повідомлення відповідачу. Вказані дії відповідають умовам договору, зокрема п.п. 9.1.1.7 п. 9 Договору.
При цьому з 05.09.2025 року припинено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами. 
Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, за відповідачем рахується заборгованість згідно Договору № 885962492 від 06.06.2024 у загальному розмірі 64 497,81 грн, з якої 15 598,08 грн — заборгованість за сумою кредиту, 48 899,73 грн — заборгованість за сумою відсотків. 
Вирішуючи спір, суд керується наступним.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 885962492 від 06.06.2024. Зазначений договір недійсним не визнано. Також матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо укладання ним даного договору. Сплачуючи частково кредитні кошти на рахунок первісного кредитодавця, відповідач вчинила конклюдентні дії, чим фактично визнала та приєдналася до відповідних умов кредитування.
Вирішуючи даний спір на підставі наданих доказів судом встановлено факти укладення між первісним кредитором та відповідачем  кредитного договору та видачі відповідачу відповідних  грошових коштів в порядку його виконання, а також  набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором. 
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За таких умов, з огляду на наявні у справі розрахунки заборгованості, взявши до уваги погоджений сторонами строк кредитування, факт дострокового розірвання кредитного договору, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем за Договором у загальному розмірі 64 497,81 грн.
На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості,  доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно погоджених умов кредитування, заборгованість не погашена у повному обсязі, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про повне задоволення позову.
Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням повного задоволення позовних вимог. 
При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. 
У зв`язку з вищезазначеним, також взявши до уваги позицію відповідача, суд вирішує питання про компенсування позивачу відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням.
Керуючись статтями 4, 76 – 89, 141, 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за Договором кредитної лінії № 885962492 від 06.06.2024 у розмірі 64 497 ( шістдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто сім ) грн 81 коп, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн 40 коп  та витрати на професійну правничу допомогу в сумі  3 000 ( три тисячі ) грн 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (код ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження - м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13 );
відповідач — ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення – 26.01.2026.

Суддя А.В.Михайловська