ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/7152/25		
Провадження № 22-ц/821/39/26		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Бовшик М. Ю. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2025 до досягнення дитиною повноліття. 
07.08.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Бовшик М. Ю. звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив поновити строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
18.09.2025 Соснівський районний суд м. Черкаси поновив ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалив додаткове рішення щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи. 
Вказаним додатковим рішенням суд першої інстанції заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнив та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правнича допомога позивачці з боку адвоката дійсно була надана. Матеріалами заяви та цивільної справи підтверджено надання позивачці адвокатом правничої допомоги у вигляді консультації, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, заперечень проти клопотань відповідача.
Дослідивши надані позивачкою документи, суд дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку є співмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами), не є завищеним для даної категорії справ.
Тому, з огляду на обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення заяви позивачки про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у заявленому розмірі. 
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції від 18.09.2025, ОСОБА_2 подав через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду та постановити нове, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу повністю. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору з позивачки.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалено 02.07.2025, крайній строк подати заяву про ухвалення додаткового рішення був 07.07.2025. Подання заяв 14.07.2025 та 08.08.2025 очевидно прострочене.
Вказує, що в матеріалах справи немає детального підтверджених оплат: відсутні банківські документи, квитанції або рахунки. Подані лише таблиці чи опис послуг, що не є належним доказом.
Зазначає, що немає доказів надсилання заяви у паперовому вигляді відповідачу. 
Вказує, що ідентична заява про відшкодування витрат вже була повернена або залишена без розгляду ухвалами суду від 08.07.2025 та 29.07.2025. Наразі суд повторно ухвалив рішення за заявою без жодних нових обставин, що суперечить принципу правової визначеності та свідчить про неповагу суду до власних попередніх рішень і встановленого порядку розгляду клопотань.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. 
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України перебачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Визначення терміну «договір про надання правничої допомоги» міститься у ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Згідно ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 виклала правовий висновок відповідно до якого розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві від 26.05.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Бовшик М. Ю. вказував про попередній розрахунок суми судових витрат, які понесені при підготовці процесуальних документів до суду і які очікує понести позивачка у зв`язку з розглядом справи. 
До позовної заяви долучені: заява попереднього розрахунку суми судових витрат, які понесені при підготовці процесуальних документів до суду і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 25.05.2025; Договір № 36 про надання правової допомоги від 21.04.2025; копія квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 25.05.2025; детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 25.05.2025; Акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору № 36 від 21.04.2025; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427 від 20.06.2011 Бовшика М. Ю. (а.с. 10-15 т.1).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07.2025 позов ОСОБА_1 до Криворучка С. П. про стягнення аліментів задоволено.
Останнім днем визначеного процесуальним законом п`ятиденного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення в цій справі є 07 липня 2025 року. 
05.07.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бовшик М. Ю. через підсистему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2025 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення повернуто заявнику без розгляду.
14.07.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бовшик М. Ю. повторно подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.
29.07.2025 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
07.08.2025 через підсистему «Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Бовшик М. Ю. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якій, зокрема, просив поновити пропущений строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення.
Отже, визначений процесуальним законом строк на подання доказів щодо понесення витрат на правничу допомогу, на думку суду апеляційної інстанції, не пропущено, враховуючи, що первинна заява про ухвалення додаткового рішення була подана представником позивачки 05.07.2025. 
Представництво інтересів Криворучко І. С. у цій справі представляв адвокат Бовшик М. Ю. згідно Договору № 36 про надання правової допомоги, за яким Клієнт доручив, а Адвокат, відповідно до чинного законодавства України, прийняв на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором та за домовленістю Сторін, зокрема по справі № 692/372/25.
Відповідно до п. 4.1 Договору розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.1 - п. 2.1.4, п. 2.1.7- п. 2.1.9 цього Договору, встановлюється в розмірі за домовленістю.
Згідно детального опису робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 25.05.2025 адвокатом Бовшиком М. Ю. виконані наступні роботи, пов`язані з наданням допомоги правничого характеру у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів: 14.05.2025 – консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень, витрачений час – 30 хвилин, вартість послуг – 500,00 грн; 17.05.2025 – вивчення та надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату клієнтом, витрачений час – 30 хвилин, вартість послуг – 500,00 грн; 25.05.2025 – підготовка процесуальних документів, витрачений час – 1 година, вартість послуг – 1000,00 грн; 25.05.2025 – підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви, витрачений час – 1 година, вартість послуг – 1000,00 грн. Кошти в сумі 3000,00 грн адвокат Бовшик М. Ю. отримав.
Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних робіт від 25.05.2025 до Договору № 36 від 21.04.2025 Адвокат повністю надав, а Клієнт прийняв виконані Адвокатом, передбачені Договором роботи згідно детального опису робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги № 36 від 21.04.2025 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Роботи надані на загальну суму 3000,00 грн.
Даний Акт є підставою для проведення розрахунків за Договором № 36 від 21.04.2025.
З квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 25.05.2025, долученої до матеріалів справи разом з позовом, вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Бовшику М. Ю. суму в розмірі 3000,00 грн.
Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427, свідоцтво видане на ім`я адвоката Бовшика Миколи Юрійовича на підставі рішення Черкаської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.06.2011 № 49 (а.с. 15 т. 1).
Надані адвокатом Бовшиком М. Ю. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц,постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року).
Отже, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 – адвокат Зажома І. В. заявляв заперечення на клопотання (заяву) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якому просив відмовити у задоволенні даної заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Бовшиком М. Ю. підготовлено та подано до суду першої інстанції позовну заяву по даній справі, заперечення на клопотання про зупинення справи від 27.06.2025, також ним було подано заперечення на відзив на позовну заяву від 27.06.2025.
Зважаючи на обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та витрачений ним час, заявлений розмір витрат на правничу допомогу 3000,00 грн, на думку колегії апеляційного суду, є обґрунтованим, відповідає критеріям реальності та розумності.
Тому, доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не надала належних доказів витрат у встановлений строк, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. 
Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий   Л. І. Василенко

 Судді:         Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова