УХВАЛА
 
01 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 538/2401/23
провадження № 61-14787ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», яка подана представником Мовчан Анною Володимирівною, на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 рокута постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про поворот виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року по справі № 538/2401/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про визнання незаконним та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року Акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (далі - АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта») звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року по справі № 538/2401/23 за позовом     ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі. Врамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року з АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» було стягнуто грошові кошти в розмірі 380 428,30 грн, які заявник просить стягнути з   ОСОБА_1 в порядку повороту виконання вищевказаного рішення суду.
 
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року в задоволенні заяви АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про поворот виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року по справі № 538/2401/23 відмовлено.
 
До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла через підситему «Електронний суд» касаційна скарга АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», через представника Мовчан А. В., на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду передбачено пунктом 29 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено (див. ухвали Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 296/2427/12-ц (провадження № 61 -3679ск18), від 26 квітня 2019 року у справа № 331/6113/16-ц (провадження № 61 -30004ск18), від 03 листопада 2020 року у справі № 127/21712/14-ц (провадження № 61-15428ск20), від 18 листопада 2021 року у справі №711/1542/17 (провадження № 61-17614ск21), від 21 січня 2022 року у справі № 712/7071/16-ц (провадження № 61-19237ск21), від 01 червня 2023 року у справі № 335/4419/19 (провадження № 61-7170ск23) та інші).
 
Ухвала суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення після перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки це не передбачено пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. Самостійним предметом перегляду у касаційному порядку не може бути і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали (див. ухвали Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року в справі № 754/4900/16-ц (провадження № 61 -14044ск20), від 21 січня 2022року в справі № 712/7071/16- ц (провадження № 61 -19237ск21)).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду за наслідками перегляду ухвали про поворот виконання рішення суду не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. 
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», яка подана представником Мовчан Анною Володимирівною, на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 рокута постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про поворот виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року по справі № 538/2401/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про визнання незаконним та скасування наказів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О. Дундар 
 
                                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                   В. І. Крат