154/4786/25 
3/154/57/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Володимир 
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Кусік І.В., матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИЛА:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 516248 від 18.11.2025 року, 18.11.2025 року о 02.39 год. в м. Володимир по вул. Підзамче ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці, які нереагують на світло, поведінка, яка не відповідає дісності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
Тим самим, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у суді вини у скоєнні даного правопорушення не визнав, пояснив, що після гіпертонічного кризу їхав в аптеку придбати ліки, так як погано почував себе. Після того, як його було зупинено працівниками поліції, ніяких ознак наркотичного спяніння йому названо не було, ніхто йому ліхтариком в очі не світив, не вказував, чи його зіниці розширені, чи звужені, не пояснював, у чому виявилося порушення координації його рухів. Йому відразу ж запропонували проїхати в лікарню для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. На його запитання, яке ж правопорушення йому інкримінують, поліцейський нічого не пояснив, а відразу ж почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі не ґрунтувалася на Законі, оскільки будь-які ознаки наркотичного сп`яніння у нього були відсутні. Надав клопотання про розгляд справи у його відсутності та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, суддя прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.
Отже, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.
Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Однак з відтвореного в судовому засіданні відеозапису з місця події вбачається, що поліцейський зупинив автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 . Поліцейський відразу ж ж запитав ОСОБА_1 , чи той вживав алкоголь ч и наркотики, на що той заперечив. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 пояснював, що йому дуже недобре, він після лікарні недобре себе почуває. Тоді поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 повідомив, що згоден проїхати на огляд в лікарню, однак поліцейський сказав, що вже пізно, треба було раніше. 
Таким чином, з оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся їхати на освідування у лікарню. 
Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у суді, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, немає, адже він погодився на проходженні медогляду у медичному закладі.
Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження відносно нього слід закрити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 247, 256, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК