Справа № 522/15944/25
Провадження № 2/522/2220/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
20 січня 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі : 
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря – Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. 
25.06.2025 року представник позивача звернувся з клопотанням про роз`єднання позовних вимог.
Ухвалою суду від 25.06.2025 року вирішено Роз`єднати вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини передати для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. 
28.07.2025 року від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову. 
Позивач обґрунтовує заяву про зміну предмета позову необхідністю забезпечення ефективного та тривалого захисту інтересів дитини, посилаючись на приписи статті 49 ЦПК України та практику Верховного Суду щодо права на доповнення або заміну позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Враховуючи, що первісна вимога передбачала визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із матір`ю за конкретною адресою, Позивач вказує на ймовірність зміни фактичного місця проживання у майбутньому, що може призвести до правової невизначеності та обмеження прав дитини, передбачених статтею 29 ЦК України. З метою уникнення формальних перешкод у реалізації батьківських прав та враховуючи право батьків самостійно обирати місце проживання, Позивач змінює предмет спору шляхом виключення прив`язки до конкретної адреси та просить визначити місце проживання дитини з матір`ю загалом. Таким чином, уточнена матеріально-правова вимога полягає у судовому підтвердженні права дитини на проживання з матір`ю незалежно від майбутньої зміни географічних координат їхнього спільного мешкання.
Ухвалою суду від 06.08.2025 року вирішено клопотання позивача про витребування доказів – задовольнити. Витребувати в Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської Ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.12.2025 року до суду надійшов Висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до вказаного відзиву визначено можливим місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судове засідання призначене на 20.01.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні правовідносини.
Судом встановлені фактичні обставини, що сторони зареєстрували шлюб 11.10.2022 року у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2318, Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ..
Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 31.07.2025 року шлюб розірвано.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачкою.
Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, як органом опіки та піклування наданий висновок № 01-11/2600/1вих від 15.12.2025, яким визначено можливим місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1ст.141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.161 СК Українивипливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, визначення місця її проживання у цій справі з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.
Керуючись ст.ст.77-83,89,95,259,263,265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини– задовольнити. 
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          А.В. Науменко

У зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси повний текст рішення виготовлений 09.02.2026 року.

Суддя          А.В. Науменко