Справа № 558/508/25
номер провадження 2/558/204/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

29 грудня 2025 року     селище Демидівка
Дубенського району
Рівненської області
Демидівський районний суд Рівненської області
в складі:
одноособово суддя Олексюк А.О.,
секретар судових засідань Хом`як О.О.,
з участю:
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача - адвоката Панчини П. Є., 
заінтересованої особи – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Військова частина НОМЕР_1 та Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,  про визнання батьківства,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 ,  треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Військова частина НОМЕР_1 та Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить визнати його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Вичавки, Демидівського району Рівненської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 14 лютого 2001 року Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 1.
Позивач також просить зобов`язати Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Вичавки Демидівського району Рівненської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 14 лютого 2001 року Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 1, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши прізвище на ОСОБА_6 , по батькові на ОСОБА_7 .
В обгрунтування позовних вимог, позивач вказав, що з ОСОБА_2 вони спільно почали проживати з 1999 року. В той час зареєструвати шлюб не могли, оскільки вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який на той час перебував у місцях позбавлення волі. Шлюб між ними було зареєстровано лише 24 липня 2003 року.
Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 , якого вони спільно народили, виростили та виховали, оскільки проживали разом однією сім`єю, спільно вели господарство та подружнє життя. Реєстрацію його народження проведено у Хрінницькій сільській раді Демидівського району Рівненської області, відповідно вчинено актовий запис. У графі батько був записаний ОСОБА_3 та відповідно 14 лютого 2001 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
Той факт, що саме позивач є біологічним батьком ОСОБА_8 є те, що 09 лютого 2017 року, син сам змінив своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_6 .
Далі син проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 14 травня 2025 року безвісти знак біля населеного пункту Новоєгорівка Сватівського району Луганської області, про що на ім`я дружини надійшло сповіщення із ТЦК СП. Оскільки, позивач юридично не є батьком ОСОБА_4 , то він змушений звернутися до суду на підтвердження між ними родинних відносин та встановлення батьківства, оскільки він має намір оформити пенсію та відповідно має право на отримання певних передбачених чинним законодавством виплат, у зв`язку з втратою годувальника, а тому змушений звернутись з даним позовом до суду.
Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог.
24 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
21 листопада 2025 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
04 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань не подавали.
Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення та поновлення провадження по справі. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Панчина П. Є. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Позивач суду додатково пояснив, що з листопада 1999 року почав проживати спільно з ОСОБА_2 і проживає з нею посьогодні. На той час вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , який перебував в місцях позбавлення волі. Дружина намагалася розірвати з ним шлюб, однак виникали різні труднощі, тому що він перебував у в`язниці. Лише у 2003 році вони змогли зареєструвати шлюб офіційно. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_8 . Він є його батьком. Однак, коли пішли реєструвати народження сина, у них знову виникли проблеми в тому, щоб записати саме його батьком дитини, оскільки його дружина ще на той час перебувала в зареєстррованому шлюбі з ОСОБА_3 і йому повідомили, що його не можна при таких обставинах записати батьком. Лише 04 квітня 2002 року дружина розірвала шлюб з ОСОБА_3 . Вона ніколи не проживала з ОСОБА_3 , він перебував в місцях позбавлення волі. З самого народження він доглядав за сином, він дуже на нього схожий зовні. ОСОБА_3 навіть не знає про народження дитини, ніякого відношення до нього немає. Участі у вихованні чи матеріальному утриманні теж не брав ніколи та ніколи не бачив дитини. Дружина припинила стосунки з ОСОБА_3 ще у 1997 році, але шлюб не змогла відразу розірвати з наведених вище причин. Він постійно з дружиною та сином проживали разом однією сім`єю, спільно вели господарство, виховували свого сина та дбали про нього. Син ОСОБА_8 завжди знав, що він є його батьком, про когось іншого не чув та не міг знати. Син при житті, коли йому виповнилось було 16 років, сам змінив своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_6 . Син перебував на службі в ЗСУ та нещодавно повідомили, що він зник безвісти. Таке повідомлення надійшло матері ОСОБА_2 . 
Відповідач ОСОБА_10 в судові засідання не з`явився, хоча про час та місце їх проведення був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку. /а. с. 30, 43, 76, 90/.
Причини неявки в судові засідання відповідач ОСОБА_10 не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи те, що відповідач у судові засідання не з`явився та в силу того, що судовий розгляд здійснюється упродовж розумного строку, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї та позивача народився син ОСОБА_8 . Вона познайомилася зі своїм чоловіком ОСОБА_1 в 1999 році і з листопада місяця цього ж року вони стали проживати разом в с. Лопавше Демидівського району, як одна сім`я, вели підсобне господарство, мали спільний бюджет. Перед цим в неї був зареєстрований шлюб з ОСОБА_3 . Вона познайомилася з ним шляхом листування, він перебував в місцях позбавлення волі. Вона їздила до нього два рази, там же в місцях позбавлення волі у 1997 році і реєстрували шлюб. Однак вони разом не жили, не мали нічого спільного, оскільки він увесь час перебував в місцях позбавлення волі. Вона припинила з ним стосунки відразу ще у 1997 році, однак змогла розірвати з ним шлюб офіційно лише у 2002 році. ОСОБА_3 ніяких до неї претензій немає, про народження нею сина від ОСОБА_1 в 2001 році навіть не знає. Коли вони з ОСОБА_1 пішли реєструвати народження їхнього сина, у них виникли проблеми з тим, щоб записати ОСОБА_1 батьком дитини, оскільки син народився, коли вона ще не розірвала шлюб з ОСОБА_3 офіційно. В силу закону його записали батьком дитини, хоча він не є батьком і ніякого відношення до народження та виховання дитини немає і не може мати. Він не міг бути батьком дитини, оскільки вона ще у 1997 році припинила з ним стосунки, ніколи після цього не бачилися. Він довгий час перебував в місцях позбавлення волі. На аліменти вона його не подавала. Вона не знає, де він взагалі на даний час перебуває. ОСОБА_1 є батьком дитини, дбав про сина з народження, займався його вихованням та дбав про нього. Син ОСОБА_8 зовні дуже схожий на свого батька ОСОБА_1 . Син перебував на службі в ЗСУ. Сьогодні їх син зник безвісти. На її адресу надійшло таке сповіщення з ТЦК та СП.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та військова частина НОМЕР_1 в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань на адресу суду не направили.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника відділу.  /а. с. 84/.
Заслухавши пояснення позивача, третьої особи ОСОБА_2 , свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Під час розгляду справи в суді було допитано свідків.
Так, свідок ОСОБА_11 суду показала, що є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 . Її брат проживає з ОСОБА_2 ще з 1999 року, в них спільно народився син ОСОБА_8 . У неї теж невдовзі народилася була донька, тому діти росли як однолітки, часто разом проводили дозвілля. ОСОБА_8 дуже схожий на свого батька ОСОБА_1 . Їй відомо, що брат зареєстрував офіційно шлюб з ОСОБА_2 пізніше, у 2003 році, оскільки в неї був раніше зареєстрований шлюб з ОСОБА_3 , який перебував в місцях позбавлення волі і вона розірвала з ним шлюб у 2002 році. Коли народився у 2001 році син ОСОБА_8 , її брата не могли записати у свідоцтві про народження батьком дитини, оскільки ще існував не розірваний шлюб з ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не проживала з ОСОБА_3 , коли завагітніла та народила сина. Батьком дитини є її рідний брат ОСОБА_1 . ОСОБА_8 завжди називав його батьком і він дбав за нього, як за свого сина. Її чоловік є батьком -хресним ОСОБА_8 , разом хрестили дитину.
З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що він є рідним братом ОСОБА_2 . Його сестра проживала разом з ОСОБА_1 , коли у них народився син ОСОБА_8 . ОСОБА_8 завжди називав його батьком, він був на хрестинах ОСОБА_8 , які робили його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_1 завжди дбав про нього. ОСОБА_3 він ніколи навіть не бачив, сестра з ним не жила. Він перебував у місцях позбавлення волі. Сестра була з ним у шлюбі, коли народився син ОСОБА_8 , тому батьком дитини записали ОСОБА_3 . Він ніякого відношення до їхнього сина немає. Він йому не син, а ОСОБА_13 йому не батько.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Судом встановлено, що ОСОБА_14 є матір`ю ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , де у графі батько зазначено ОСОБА_3 і відповідно по-батькові дитина ОСОБА_5 . /а. с. 11/.
Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 підтверджується те, що син позивача 09 лютого 2013 року змінив своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_6 . По батькові ОСОБА_15 зазначено як ОСОБА_16 . /а. с. 12/.
Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2002 року шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 розірвано. Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що подружжя вже більше трьох років живе окремо, позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, має з ним сина, тому подальше збереження сім`ї є неможливим. Вказані обставини зазначені в мотивувальній частині рішення. /а. с. 64 /. 
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , 24 липня 2003 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 /а. с. 17/.
Згідно довідки № 197 від 11.06.2025 року, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , 1962 року народження, зареєстрований та проживає зі своєю сім`єю у АДРЕСА_1 , а саме: з дружиною - ОСОБА_2 - 1976 року народження, дочкою - ОСОБА_2 - 2003 року народження, сином - ОСОБА_4 - 2001 року народження. З 02 грудня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .( а.с. 18).
Згідно копії сповіщення сім`ї № 100, ОСОБА_4 , стрілець військової частини НОМЕР_1 зник безвісти біля населеного пункту Новоєгорівка Сватівського району Луганської області 14 травня 2025 року. /а. с. 15/.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
За змістом положень ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Матеріали справи свідчать про те, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , проте ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2 не подали до органу ДРАЦС спільну заяву про невизнання його батьком дитини, також ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 не подали до органів ДРАЦ спільної заяви про визнання його батьком дитини, у зв`язку з чим, в силу вимог ч. 2 ст. 122 СК України, батьківство позивача ОСОБА_1 , презюмується та може бути визнано виключно в судовому порядку.
У постановах Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц, від 10 листопада 2022 року в справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року в справі № 205/5698/21 та інші зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування в такій категорії справ. Доказами в такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. 
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що визнання позивача батьком дитини відповідатиме якнайкращим інтересам дитини і забезпечить ефективний захист їх невизнаних прав, що свідчитиме про вирішення завдань цивільного судочинства.
Оскільки суд констатував законність і обґрунтованість вимоги про визнання батьківства, вимогу про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зазначення батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зміни прізвища дитини на « ОСОБА_6 » та по батькові дитини - « ОСОБА_7 », також належить задовольнити.
З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю.
Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.
На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 122, 125, 128 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 76, 77, 78, 59, 189, 200, 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Військова частина НОМЕР_1 та Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,  про визнання батьківства.  Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Вичавки, Демидівського району Рівненської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 14 лютого 2001 року Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 1.
Зобов`язати Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Вичавки Демидівського району Рівненської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 14 лютого 2001 року Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 1, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши прізвище на ОСОБА_6 , по батькові на ОСОБА_7 .
Заочне рішення може бути переглянуте Демидівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання в трицятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 02 січня 2026 року.

Суддя     Алла ОЛЕКСЮК