П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30926/25	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі № 420/30926/25 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанови, –

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2025 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирнового Максима Вікторовича №ВП78607207 від 05.09.2025 про накладання штрафу.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що боржником в добровільному порядку було проведено розрахунок належних до виплати сум, підготовлено клопотання до розпорядника коштів – командування Сил підтримки на погодження сум для виконання рішення суду, направлено заявки на фінансування за цією статтею витрат до Департаменту соціального забезпечення МОУ. Боржником добровільно виконано рішення в межах повноважень командування військової частини НОМЕР_1 а, саме в частині проведення перерахунку та підготування заявок на виділення коштів, проте питання видалення коштів на фінансування виконання судових рішень по даній категорії справ цілком залежить від Міністерства Оборони України. Таким чином існують поважні причини, що роблять неможливим виконання військовою частиною НОМЕР_1 вищевказаного рішення суду, що свідчить про відсутність складу та події адміністративного правопорушення з боку посадових осіб боржника, та як наслідок відсутність підстав для накладання штрафу за невиконання судового рішення.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 18.08.2025 складено акт державного виконавця, за змістом якого було зафіксовано, що станом на 18.08.2025 рішення суду у справі №420/20450/24 не виконано, а саме боржник - Військова частина НОМЕР_1 не подала жодних документів, які б підтверджували виконання рішення суду. Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, що в свою чергу підтверджується самим виконавчим документом поданим на виконання до Відділу здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону, яка в свою чергу регламентує виконання рішень немайнового характеру, яким у відповідності до вимог частини 6 статті 27 Закону України “Про виконавче провадження” у редакції від 02.06.2016 № 1404-VІІІ встановлено, що за примусове рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 01.09.2025 року на адресу Відділу надійшла заява-повідомлення від представника ОСОБА_1 , що станом на 01.09.2025 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року по справі № 420/20450/24 залишається не виконаним Військовою частиною НОМЕР_1 . Державним виконавцем 01.09.2025 складено акт державного виконавця, за змістом якого було зафіксовано, що станом на 01.09.2025 рішення суду у справі №420/20450/24 в друге не виконано, а саме боржник - Військова частина НОМЕР_1 не подала жодних документів, які б підтверджували виконання рішення суду. 05.09.2025 року до особистого кабінету Військової частини НОМЕР_1 через підсистему “електронний суд” надійшла постанова про накладання штрафу ВП № 78607207. На адресу Відділу з моменту відкриття, а саме з 16.07.2025 р. та на момент завершення виконавчого провадження від 05.09.2025 р., жодних повідомлень про виконання рішення не надходило, окрім позовних заяв про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, а саме визнати незаконною та скасувати постанови старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима Вікторовича ВП № 78607207 від 18.08.2025р. про накладання штрафу, яке надійшло на адресу Відділу 28.08.2025 року та оскарження постанови ВП № 78607207 від 05.09.2025 про накладення штрафу яке надійшло на адресу Відділу 12.09.2025 від Військової частини НОМЕР_1 . На даний час на адресу Відділу від Військової частини НОМЕР_1 не надходило жодного повідомлення про розгляд вищезазначеної заявки та виділення коштів на виконання рішення суду. Отже, Військова частина НОМЕР_1 знехтувала своїм обов`язком як сторони виконавчого провадження і не повідомило державного виконавця про наявність обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду в повному обсязі та які є поважними.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 21 листопада 2025 року адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанови, - задовольнив.
Визнав протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирнового Максима Вікторовича №ВП78607207 від 05.09.2025 про накладання штрафу.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що постанова від 05.09.2025 ВП № 8607207 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн. прийнята необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, а тому вказану постанову слід скасувати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що позивачем у цій справі не надано належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості по судовим рішенням, не надано інформації щодо обсяг коштів, які надійшли на виконання судових рішень та який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили та які заходи вживаються для вирішення питання щодо виділення коштів. Тому відсутність коштів, не є поважною причиною та не звільняє Військову частину НОМЕР_1 від обов`язків здійснити відповідні виплати. Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованого грошового забезпечення не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами.
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 по справі № 420/20450/24, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення без визначення місяцем, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців (базового місяця) - січень 2008 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
16.06.2025 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/20450/24.
16.07.2025 Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі виконавчого листа №420/20450/24 від 16.06.2025, відкрито виконавче провадження № 78607207.
Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.
18.08.2025 старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. складено акт про невиконання рішення суду по справі № 420/20450/24.
18.08.2025 старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. винесено постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду.
Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.
01.09.2025 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява представника стягувача Сторожука Михайла Васильовича, в якій повідомлено, що рішення суду по справі № 420/20450/24 не виконано.
01.09.2025 старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. складено акт про невиконання рішення суду по справі № 420/20450/24.
05.09.2025 старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. винесено постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України “Про виконавче провадження” від 2 червня 2016року №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону України “Про виконавче провадження” унормовано, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження відповідно до цього Закону” підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно зі змістом ст.75 Закону України №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.
Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Так, згідно ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч.6 ст.26 Закона України “Про виконавче провадження”, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до ч.1 ст.63 Закона України “Про виконавче провадження”, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
При цьому, згідно ч.2 ст.63 Закона України “Про виконавче провадження”, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно із ч.1 ст.75 Закона України “Про виконавче провадження”, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що задля виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/20450/24 суду боржник - Військова частина НОМЕР_1 провела розрахунок належних до виплати сум, включила нараховані суми до заявки на фінансування та в подальшому направила їх на фінансування, а також підготовила клопотання до розпорядника коштів – командування Сил підтримки на погодження сум для виконання рішення суду.
Разом з тим, листом від 25.08.2025 Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомлено Військову частину НОМЕР_1 , що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (частина перша статті 23 Кодексу). Міністерством оборони України фінансування видатків на виконання судових рішень по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" здійснюється відповідно до наданих розпорядниками коштів нижчого рівня заявок на кошти в межах наявного фінансового ресурсу. У 2024 році видатки Міністерства оборони України на виконання рішень судів становили лише 30% від заявленої потреби. Міноборони поінформувало Комітет Верховної Ради України з питань бюджету, Комітет Верховної Ради України з питань національної безпеки, оборони та розвідки, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, а також Кабінет Міністрів України про наявний дефіцит фінансового ресурсу на 2025 рік для забезпечення нагальних потреб Збройних Сил України, в тому числі на виконання судових рішень, які набрали законної сили за соціальним напрямом, а також наголошено на необхідності невідкладно розпочати підготовку змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення видатків для Міноборони. Виходячи з вищезазначеного, виконання рішень судів чи судових наказів у Міноборони організовано відповідно до процесуального законодавства України, Закону України "Про виконавче провадження" та інших нормативно-правових актів, а фінансування видатків на виконання судових рішень в 2025 році в Міноборони здійснюється в межах наявного фінансового ресурсу та затвердженого помісячного плану асигнувань. Після збільшення відповідних бюджетних призначень Міністерству оборони України будуть підготовлені пропозиції щодо відкриття асигнувань розпорядникам коштів нижчого рівня.
Згідно з вимогами п.п.1, 3 ч.3 ст.18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи суд першої інстанції грунтовно встановив, що приймаючи акт індивідуальної дії суб`єкт владних повноважень не дослідив питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.
Державним виконавцем не прийнято до уваги обґрунтовану позицію боржника щодо поважності причин невиконання судового рішення.
Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 (справа №405/3663/13-а), від 13.06.2018 (справа №757/29541/14-а), від 21.02.2018року (справа №814/2655/14), від 10.09.2019 (справа №0840/3476/18), від 21.08.2019 (справа № 754/3105/17), від 19.08.2020 у (справа №140/784/19), від 09.12.2020 (справа № 522/19758/18) та від 20.05.2021 (справа №420/5465/18) висловив правову позицію, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Верховний Суд в постанові від 31 травня 2022 року по справі № 360/940/20 зазначив, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України “Про виконавче провадження”, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали державному органу виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу, у зв`язку з чим така постанова є протиправною.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі № 420/30926/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик