СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Харків Справа №5006/19/7/2012 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Довгань А.О.,
за участю представників:
апелянта (в режимі відеоконференції) – Приходько Т.П., на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (вх.№2523Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року, постановлену у приміщенні Господарського суду Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., суддів Величко Н.В., Шилової О.М. у справі №5006/19/7/2012 
за позовом Заступника прокурора м. Києва 
в інтересах держави в особі:
1. Міністерства фінансів України, м. Київ,
2. Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», м. Київ,
3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум», м. Львів,
до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта», м. Донецьк,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг», м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталеві конструкції-Україна», м. Одеса,
про стягнення 

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до Господарського суду Донецької області через підсистему Електронний суд із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веданта» та видачу його дублікату у справі №5006/19/7/2012.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року відмовено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу його дублікату.
Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» не погодилось з ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року, через підсистему Електронний суд звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року та ухвалити у справі №5006/19/7/2012 нове судове рішення, яким поновити пропущений строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Донецької області від 15.01.2013 року у справі №5006/19/7/2012 (відносно боржника ТОВ «КК «Веданта») про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року, а саме: 25000000,00 грн – за кредитом, 1241520,56 грн – за відсотками, 18794,88 грн – пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Видати дублікат наказу Господарського суду Донецької області від 15.01.2013 року у справі №5006/19/7/2012 (відносно боржника ТОВ «КК «Веданта») про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року, а саме: 25000000,00 грн – за кредитом, 1241520,56 грн – за відсотками, 18794,88 грн – пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Також скаржник просить судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ «Консалтингова компанія «Веданта».
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що станом на 04.11.2021 року вже діяв карантин та приписи ч. 4 Прикінцевих положень Розділу Х ГПК України, щодо наявності підстав для поновлення строків, а з 24.02.2025 року було введено воєнний стан, що став підставою для переривання строків та встановлення таких строків з дня припинення або скасування воєнного стану. Враховуючи викладене строк пред`явлення виконавчого документу до виконання може бути поновлено починаючи з 11.03.2020 року.
Апелянт наполягає на тому, що станом на 04.11.2021 року трирічний строк, після його переривання шляхом пред`явлення наказу до виконання, не можна вважати таким, що не підлягає поновленню, оскільки, таке пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання трапилося не з вини АБ «Укргазбанк», а під час дії карантину запровадженого та на час епідемії COVID - відбулося повномасштабне вторгнення та оскільки військові дії відбувались безпосередньо на території Києва та Київської області, що в свою чергу призвело до евакуації співробітників заявника та тимчасове припинення роботи співробітників товариства.
Таким чином, скаржник вважає, що наведені у заяві банку причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та те, що оригінал виконавчого листа, який перебував на виконанні у державного виконавця був знищений Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, свідчать про відсутність у стягувача об`єктивної неможливості подати повторно виконавчий документ до виконання у встановлені чинним законодавством строки.
На думку апелянта, зважаючи на те, що банком було вчасно вчинено всі дії, необхідні для звернення виконавчого листа до виконання, то суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність поважності підстав пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий строк підлягає поновленню.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 року з урахуванням ухвали від 04.12.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року у справі №5006/19/7/2012. Встановлено учасникам справи строк протягом якого вони мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №5006/19/7/2012.
Вказані ухвали були направлені зареєстрованим учасникам справи через систему електронний суд, а незареєстрованим – засобами поштового зв`язку шляхом направлення копії ухвали на офіційну юридичну адресу.
З метою повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» про розгляд заяви, враховуючи, що його місцезнаходженням, згідно офіційних даних є місто Донецьк, судом розміщено оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада України, з посиланням на веб-адресу ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень та виходячи з положень Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
09.12.2025 року матеріали справи №5006/19/7/2012 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
У судовому засіданні 17.12.2025 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі і наполягав на її задоволенні.
Інші представники учасників справи відзивів на апеляційну скаргу не надали, у судове засідання не з`явилися.
Колегія суддів зазначає, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не є перешкодою для перегляду судового рішення суду першої інстанції, а в ухвалі від 03.12.2025 року суд доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.12.2012 року у справі №5006/19/7/2012 позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року, а саме: 25000000,00 грн за кредитом, 1241520,56 грн за відсотками, 18794,88 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків.
Вирішено стягнення вищевказаної заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» здійснити в межах вартості та за рахунок наступного майна шляхом його продажу з публічних торгів:
- предмету іпотеки за договором іпотеки №2783 від 29.04.2011 року без оформлення заставної - головний виробничий корпус літ. «З-2» загальною площею 5165 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204, встановивши початкову ціну його продажу в розмірі 8222680,00 грн;
- предмету іпотеки за договором іпотеки №2848 від 05.05.2011 року без видачі заставної нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204:
фанерний цех літ. «Є-3» загальною площею 2726,6 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 5 064 205,00 грн.;
цех театральних крісел літ. «Е-2» загальною площею 1497 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 3108121,67 грн;
прохідна літ. «Й-1» загальною площею 42,6 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 41355 грн;
цех ширвжитку літ. «Е-1» загальною площею 864,2 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 1639501,67 грн;
котельня літ. «Ж-3» загальною площею 924,1 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 991809,00 грн;
автогараж 2-х машин літ. «І-1» загальною площею 100,2 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 196738,33 грн;
склад техматеріалів літ. «Л-1» загальною площею 563,3 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 1087335,83 грн;
склад готової продукції літ. «И-2» загальною площею 642,2 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 1337618,33 грн;
сушильні камери, охолоджуючі приміщення літ. «М-2» загальною площею 1955,6 кв.м, встановивши початкову ціну його продажу в сумі 3723005,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Державного бюджету України (отримувач - Управління державної казначейської служби у Київському районі м.Донецька Донецької області, банк отримувача - Головне управління державної казначейської служби України в Донецькій області, МФО 834016, ЄДРПОУ 38034002, рахунок: 31217206783006, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банка 206) судовий збір у сумі 64380,00 грн.
Вирішено видати накази після набрання рішенням законної сили.
15.01.2023 року Господарським судом Донецької області видано відповідні накази. 
У подальшому матеріали справи свідчать, що ухвалою суду від 19.11.2015 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум» про часткову заміну стягувача у виконавчому проваджені ВП№49094390.
Ухвалено частково замінити стягувача у виконавчому провадженні ВП№49094390 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №5006/19/7/2012 від 15.01.2013 року, а саме Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м.Київ, вул. Єреванська, 1, ЄДРПОУ 23697280) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум» в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» (83017, м. Донецьк, вул. Рилєєва, 34, ЄДРПОУ 32476193) заборгованості за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року в розмірі 10758479,44 грн - заборгованість за кредитом, 1241520,56 грн - заборгованість за відсотками.
Частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум» про заміну стягувача у виконавчому проваджені ВП№36927952.
Ухвалено частково замінити стягувача у виконавчому провадженні ВП№36927952 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №5006/19/7/2012 від 15.01.2013 року, а саме Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м.Київ, вул. Єреванська, 1, ЄДРПОУ 23697280) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум» (74035, м. Львів, вул.Зелена, 204, ЄДРПОУ 35620770) в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» (74035, м.Львів, вул.Зелена, 204, ЄДРПОУ 37416406) заборгованості за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року в розмірі 10758479,44 грн - заборгованість за кредитом, 1241520,56 грн - заборгованість за відсотками, за рахунок предмету іпотеки за договором іпотеки №2783 від 29.04.2011 року без оформлення заставної, за рахунок предмету іпотеки за договором іпотеки №2848 від 05.05.2011 року без видачі заставної.
Визначено, що виконання наказів Господарського суду Донецької області №5006/19/7/2012 від 15.01.2013 року відносно боржників: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю « Профіт- Торг» здійснювати з урахуванням цієї ухвали.
17.10.2025 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою, в якій просив:
- поновити пропущений строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Донецької області від 15.01.2013 року у справі № 5006/19/7/2012; 
- видати дублікат наказу від 15.01.2013 у справі № 5006/19/7/2012 (відносно боржника ТОВ «Консалтингова компанія «Веданта») про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Веданта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №1-Ю/28-11 від 29.04.2011 року, а саме: 25000000,00 грн – заборгованість за кредитом, 1241520,56 грн – за відсотками, 18794,88 грн – пеня за несвоєчасну сплату відсотків.
Заява мотивована тим, що оригінал виконавчого документу, який перебував на виконанні у державного виконавця, був знищений органом виконання рішення, що підтверджується відповіддю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №103774/128247-33-21/20.1 про знищення матеріалів виконавчого провадження №49094390, у зв`язку з закінченням строків його зберігання.
В частині строків пред`явлення наказу до виконання заявник посилається на особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».
17.11.2025 року Господарським судом Донецької області прийнято оскаржувану ухвалу.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Схожі положення містила стаття 115 ГПК України в редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом (частини перша, друга статті 327 ГПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 116 ГПК України в редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».
Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Суд зауважує, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду
Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
У пункті 1 частини другої цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Водночас 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIІI (далі - Закон №1404-VIІI), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини перша, друга статті 12 цього Закону).
У пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Таким чином, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 року Законом №1404-VIII, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року, та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016 року (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2018 у справі №910/11424/15, від 20.05.2019 у справі №904/10285/15, від 30.07.2019 у справі №922/3137/15, від 26.12.2019 у справі №10/339/10).
Відповідно до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Досліджуючи матеріали справи, а саме копію постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у місті Києві встановлено, що за заявою Акціонерного банку «Укргазбанк» 21.10.2015 відкрито виконавче провадження №49094390 з виконання наказу. Копія постанови 29.10.2015 року отримана заявником. Згідно п. 6 постанови сторони виконавчого провадження були повідомлені про право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, та сторонам надано ідентифікатор для доступу до реєстру. 
Постановою про заміну назви сторони виконавчого провадження №49094390 від 07.12.2015 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України замінив назву сторони виконавчого провадження, а саме: стягувача у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Аурум». Відомості про оскарження вказаної постанови виконавчої служби про заміну стягувача відсутні.
У подальшому банк 26.10.2021 року звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з запитом щодо виконання наказу, на що було отримано лист №103774/128247-33-21/20/20.1 від 04.11.2021 року, в якому Відділ повідомив, що матеріали виконавчого провадження №49094390 знищено у зв`язку з закінченням строків його зберігання.
Так, відповідно до приписів статей 25 та 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження; про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, на час звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження) визначає, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Із наведених норм законодавства слідує, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи. 
У системному аналізі обставин справи та норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що стягувач у даній справі мав бути обізнаний про порушення його права після перебігу строку, встановленого законом для вчинення державним виконавцем відповідних процесуальних дій, тобто через три дні після звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження та шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження визначених для проведення виконавчих дій, натомість, про стан провадження він поцікавився тільки у жовтні 2021 року. 
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» (ухвала), заява №50966/99, від 14.10.2003 року). 
Проте, матеріали справи не містять доказів, а заявником не доведено, що у період з моменту пред`явлення наказу до виконання та до жовтня 2021 року, ним вчинялись будь-які активні дії направленні на встановлення обставин виконання рішення/наказу. 
Зі змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження є, серед іншого, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень.
Судом враховуються висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», за змістом якого вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, а від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У даному випадку стягувачем, в порушення норм Господарського процесуального кодексу України, не доведено відповідними письмовими доказами обставини, які б перешкоджали йому (стягувачу) дізнатись про стан виконавчого провадження, а відтак і вжити відповідних заходів у встановлений законом строк.
Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у листі №103774/128247-33-21/20/20.1 від 04.11.2021 року посилається на знищення виконавчого провадження №49094390 у зв`язку з закінченням строків його зберігання.
Згідно розділів Х, ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 року №1829/51 завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, наступного за роком завершення їх діловодством (наприклад, обчислення строку зберігання виконавчого провадження, яке завершене (виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання) у 2016 році, починається з 01 січня 2017 року.
Отже, очевидним є висновок, що станом на 04.11.2021 року минув трирічний строк з дати завершення виконавчого провадження №49094390, а отже і сплинув строк для пред`явлення наказу до виконання.
Відповідно до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
При цьому, процесуальне законодавство не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.
У кожному конкретному випадку причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів.
Слід відзначити, що за загальним правилом, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.
Так, подання скаржником клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання, з огляду на приписи статті 119 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. 
Колегія суддів вважає, що під час розгляду заяви стягувача у даній справі судом першої інстанції вірно встановлена відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на здійснення активних дій щодо отримання від відділу ДВС інформації про стан виконавчого провадження із виконання наказу Господарського суду Донецької області від 15.01.2013 року, а в подальшому – отримати дублікат цього наказу до закінчення строку, встановленого для пред`явлення наказу до виконання.
У даному випадку можливість вчасного пред`явлення наказу до виконання залежала виключно від волевиявлення самого стягувача, тобто мала суб`єктивний характер, тому наведені стягувачем причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання не є поважними. 
Щодо посилань заявника на особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану і переривання строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання», то колегія суддів ставиться до них критично.
Відповідно до пп. 4 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Проте, як зазначено вище вже станом на 04.11.2021 року (тобто до введення воєнного стану) трирічний строк, після його переривання шляхом пред`явлення наказу до виконання, завершення виконавчого провадження та наступного знищення, сплинув. Отже, застосування пп. 4 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» до строку, який вже сплинув, суперечить вимогам закону, оскільки строк, який сплинув, не може бути перерваний. 
У суді першої інстанції апелянт не посилався, однак зазначає в апеляційній скарзі, що станом на 04.11.2021 року вже діяв карантин та на приписи п. 4 Прикінцевих положень Розділу Х ГПК України.
Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Розділу Х ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Необхідно відзначити, що дата 04.11.2021 року постала у зв`язку з листом Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №103774/128247-33-21/20/20.1, і не є датою за якою обліковується закінчення строку пред`явлення наказу до виконання, а є датою листа в якому повідомлено про знищення виконавчого провадження №49094390 у зв`язку з закінченням строків його зберігання. Дата знищення виконавчого провадження не повідомлена.
Разом з тим, заявник не дав жодних ґрунтовних пояснень щодо своєї пасивної поведінки протягом шести років з моменту пред`явлення наказу до виконання до дати звернення з відповідним запитом до виконавчої служби. 
У відповідності до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. 
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Заявник не надав будь-яких пояснень, які б свідчили про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документа з моменту завершення виконавчого провадження та не навів підстав, за яких він протягом шести років з дня відкриття виконавчого провадження не цікавився станом виконавчого провадження, не користувався правами, які надані йому статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження». 
Вказане виключає можливість надати об`єктивну оцінку саме поважності причин пропуску банком строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Колегія суддів зазначає, що з моменту видачі виконавчого документа у цій справі сплинуло більше 12 років та матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про поважність причин бездіяльності заявника, яка сприяла пропуску строків. З огляду на те, що заявником не наведено поважних підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то недопустимим є порушення принципу юридичної визначеності, який у даному випадку полягає у встановленні процесуальних строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що надає можливість кожному учаснику розуміти свої права, обов`язки та передбачати наслідки своїх дій або бездіяльності.
Виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених у постанові від 21.08.2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19), суд зауважує, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні такої заяви.
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, а отже у і видачі його дублікату у справі №5006/19/7/2012.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів відзначає, що причини, за яких стягувач не мав можливості тривалий час звернутися до місцевого господарського суду з відповідною заявою, не обґрунтовані і не надані належні докази. Доводи апеляційної скарги є тотожними до поданої до суду першої інстанції заяви, а вимога апеляційної скарги зводиться до необхідності надання іншої оцінки судом ніж тої, що була вчинена судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року у справі №5006/19/7/2012 має бути залишена без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284, 329 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.11.2025 року у справі №5006/19/7/2012 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 23.12.2025 року.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя І.В. Тарасова