Справа № 303/155/26
Провадження № 3/303/68/26

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

26 січня 2026 року       м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Сідун В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 11 листопада 2025 року о 20 год. 36 хв., на дорозі М30 191 км, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 СDІ», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як повторне порушення п.31.3.б. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 121 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.
Слід зазначити, що рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Наразі вжито всі необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим причини неявки правопорушника до суду визнані неповажними.
Таким чином, зважаючи на вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, а саме: довідку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.121 КУпАП України, відеозапис з нагрудної камери №473001, який долучений до матеріалів справи, рапорт інспектора взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області Дениса Дячуна, суд доходить  такого висновку.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510310 від 11 листопада 2025 року вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 31.3.б Правил дорожнього руху, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 121 КУпАП.
Відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Згідно із ч.1 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі всіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, які використовують для перевезення пасажирів або вантажів за плату за отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з оплатою прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Відповідно до вимог ч. ч.7,8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
-для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
-для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
-для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Однак, до матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували, що транспортний засіб, яким керувала остання, підлягає обов`язковому технічному контролю, в тому числі копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та доказів, які підтверджують, що після закінчення строку дії попереднього обов`язкового технічного контролю його повторно не пройдено.
До матеріалів справи не долучено жодних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме, що автомобіль, яким керувала ОСОБА_1 , дійсно є автомобілем, який відповідає умовам, визначеним статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» та підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю.
Отже, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається можливим встановити тип автомобіля, його вагу, строк експлуатації (рік випуску) та інші технічні характеристики, що дозволяють визначити належність автомобіля до тих, що є обов`язковими для проходження технічного огляду.
Також, до матеріалів справи не було долучено відомості із загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, які б вказували про відсутність інформації щодо проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу (щодо проходження ОТК взагалі, щодо порушення періодичності проходження ОТК, щодо визнання результатів проведення ОТК недійсними тощо).
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510310, складений стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути виключною підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі щодо його достовірності.
Долучений рапорт інспектора взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області Дениса Дячуна також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, що підтверджується правовою позицією Касаційного адміністративного суду викладеною у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а).
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що особою, яка склала протокол, не доведено належними доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мукачівського 
міськрайонного суду    Владислав СІДУН