Провадження № 1-кп/643/432/26 
Справа № 643/13012/25

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026  Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурорів -  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024221220001571 від 17.10.2024 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
18.07.2024 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , у невстановлений в ході судового розслідування час але не пізніше 16.10.2024, перебуваючи у невстановленому під час судового розслідування місці за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою вирішив заволодіти грошовими коштами потерпілої, шляхом зловживання довірою із використанням електронно-обчислювальної техніки. З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 за допомогою мессенджеру «Telegram» зі свого мобільного терміналу марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 із авторизованим аккаунтом у мессенджері «ОСОБА_10», зареєстрованого на особистий номер ОСОБА_7 НОМЕР_3 зв`язався із невстановленою в ході досудового розслідування особою із аккаунтом у мессенджері «ОСОБА_8» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та з якою ОСОБА_5 познайомився у вказаному мессенджері. В ході бесіди між невстановленою особою - користувачем месенджеру з ніком « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 домовились про спільне вчинення кримінального правопорушення в якому, згідно заздалегідь розробленому плану, невстановлена в ході досудового розслідування особа телефонує потерпілим, представляється співробітником банку та в ході бесіди, шляхом зловживання довірою, отримує доступ до онлайн банкінгу потерпілої особи, а ОСОБА_5 , згідно відведеному йому функціоналу, активує за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме мобільного терміналу із системою «NFC», банківську картку потерплої та знімає грошові кошти с терміналу банкомату та заволодіває цими грошовими коштами. Невстановлена в ході досудового розслідування особа та ОСОБА_5 домовились про спільне виконання злочину тим самим вступивши з останнім у попередню змову на вчинення злочину безпосередньо до його початку, підтвердивши намір діяти для досягнення спільної злочинної мети. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом зловживання довірою, невстановлена в ході досудового розслідування особа підшукала фінансовий номер мобільного телефону клієнту АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9 - НОМЕР_4 та 16.10.2024 приблизно о 14:00 год., зателефонувала за допомогою SIP-телефонїї із номером НОМЕР_5 останній та представившись співробітником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» шляхом зловживання довірою отримала доступ до особистого кабінету в онлайн банкінгу «Приват 24». Після чого, невстановлена в ході досудового розслідування особа, згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, надала данні банківської картки ОСОБА_9 та необхідні данні для доступу та користування ОСОБА_5 , який в свою чергу, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного плану, маючи прямий злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 16.10.2024 за допомогою електронно-обчислювальної техніки підключив банківську карту потерпілої використовуючи систему «NFC» до свого мобільного терміналу та перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 10А о 14:25 год. здійснив зняття грошових коштів потерпілої у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 60 000 гривень трьома операціями по 20 000 гривень завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму та розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав покази про обставини його скоєння, як вказано вище. Фактичних обставин справи не оспорював. Зазначив, що розкаюється у скоєному. Цивільний позов потерпілої  ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 60 000грн. визнав повністю.
Потерпіла  ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Цивільний позов підтримує, просить його задовольнити. Покарання призначити обвинуваченому на розсуд суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за попередньою змовою групою осіб.
Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до тяжкого злочину.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 установлено, що він раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з жовтня 2020 року з діагнозом: синдром залежності від опіоідів. Згідно посвідчення виданого КНП ХОР «ОДІКЛ» терміном дії до липня 2026 року, ОСОБА_5 потребує постійного прийому медичних препаратів, відносно нього прийнято рішення про видачу наркотичного лікарського препарату ЗПТ. 
У відповідності до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його суспільної небезпеки, дані про його особу, вказані вище, наявність обставини, яка пом`якшує обвинуваченому покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, приймаючи до уваги, що він раніше судимий 18.07.2024 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком в 3 роки, через нетривалий час, в період іспитового строку, вчинив новий умисний злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, про явну схильність до вчинення кримінальних правопорушень та небажання останнього стати на шлях виправлення та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
На переконання суду, саме таке призначене  ОСОБА_5 покарання відповідає принципам співмірності вчиненому та індивідуалізації, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Вирішення цивільного позову.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як слідує з положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
У цивільному позові ОСОБА_9 просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 60 000грн.00коп. який підлягає задоволенню.
Витрати на залучення експертів по справі відсутні.
Речовий доказ - коробок з-під мобільного телефону ТМ «Nokia С32», ЕМЕІ: НОМЕР_6 , ЕМЕІ2: НОМЕР_7 підлягає знищенню, відповідно до ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на коробок з-під мобільного телефону ТМ «Nokia С32», ЕМЕІ: НОМЕР_6, ЕМЕІ2: НОМЕР_7, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.03.2025 підлягає скасуванню.
Долю інших речових доказів суд даним вирком не вирішує, оскільки Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04.06.2025 постановлено надати доступ до речей і документів які перебувають у володінні СУ ГУНП в Харківській області та являються речовими доказами по кримінальному провадженню № 12024221220001571 від 17.10.2024. На підставі вказаної ухвали згідно опису речей і документів від 12.06.2025 були вилучені речові докази. Так само, з цих підстав не скасовується арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.03.2025.
Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 05.06.2025, не продовжувався, а тому припинив свою дію і вважається скасованим.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 , у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. 
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання останнього в порядку виконання вироку.
Цивільний позов  ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00коп. 
Речові докази:
- коробок з під мобільного телефону ТМ «Nokia С32», ЕМЕІ: НОМЕР_6 , ЕМЕІ2: НОМЕР_7 , поміщений до сейф - пакету WAR0019659, та переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити.
Скасувати арешт, накладений на коробок з-під мобільного телефону ТМ «Nokia С32», ЕМЕІ: НОМЕР_6, ЕМЕІ2: НОМЕР_7, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.03.2025.
Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1