Справа № 541/5060/25 
№ провадження 1-кп/541/149/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді – ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025170550001111 від 07.11.2025 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працючого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.05.2025 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 382 КК України до штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 21.05.2025 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення.
04.03.2024 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі № 541/385/24, яка набрала законної сили 15.03.2024, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Крім цього, 05.04.2024 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі № 541/807/24, яка набрала законної сили 16.04.2024, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
В подальшому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що вищевказаними рішеннями суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.
Так, 6 листопада 2025 року близько 16 години 52 хвилин, ОСОБА_4 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ОРЕL» моделі «ОМЕGА» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався в м. Миргороді Полтавської області по вул. О. Оксанченка, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області неподалік будинку № 104.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений статтею 382 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 382 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Суду пояснив, після притягнення до відповідальності за кермо автомобіля не сідав, але робота його пов`язана з автомобілями, і йому того дня необхідно було терміново перегнати автомобіль приблизно на 50 метрів, в результаті був зупинений працівниками поліції. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили 
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи покарання з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, за місцем проживання характеризується нейтрально, має на утриманні неповнолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше судимий. 
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 : свою вину визнав, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, що обтяжують покарання- раніше судимий, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, що буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:
1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: оптичний носій інформації – DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області та відеореєстратора службового автомобіля Національної поліції України, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя	ОСОБА_1