П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 526/567/25 
Номер провадження 3/530/2/26

15.01.2026 м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Миргородського РВП ГУН у Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомий, 
за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

17.02.2025 року о 22 годині 42 хвилин в м. Гадяч, вулиця Кобилянської,31, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Лагуна д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Алкотестер Драгер 6810, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
17.02.2025 року, о 22 год. 42 хв. в м. Гадяч по вулиці Ольги Кобилянської,31, Полтавської області , водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Логан , д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху ,щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним ,не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив наїзд на електроопору, автомобіль отримав механічні пошкодження ,завдано матеріальних збитків , чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. З протоколом ознайомлений.
Дані справи про вчинення адміністративних правопорушень надійшли до Зіньківського районного суду відповідно до постанов Полтавського апеляційного суду від 17.04.2025 року та від 08.05.2025 року , 12.06.2025 року та 24.04.2025 року були розподілені судді Зіньківського районного суду Должку С. Р. , після повторного розподілу судді Ситник О.В. справи надійшли 13.10.2025 року .
Постановою судді від 08.01.2025 року справа 526/567/25 провадження № 3 /530/2/26 та № 526/568/25 провадження № 3 /530/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 , 124 КупАП об"єднані в одне провадження та просвоїно об"єднаний номер справи № 526/567/25 , номер провадження 3/530/2/26 , судове засідання призначено на 09.01.2025 рік та за клопотанням адвоката відкладено на 15.01.2025 рік на 14 годин 30 хвилин. 
В судове засідання 15.01.2026  ОСОБА_1 та його представник адвокат Максименко Ю.П. не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, , в матеріалах справи маються від адвоката клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. які надіслані 04.07.2025 року та 03.06.2025 року . 
Суд зазначає, що оскільки особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд об"єднаних адміністративних проваджень на 15.01.2026 року був повідомлений належним чином , розгляд даних справ про притягнення до адімністративних правопорушень за ст. 124 та 130 КУпАП не передбачаються обов"язкової участі у розгляді справи особи , а заяв від ОСОБА_1 про розгляд справи за його обов"язкової участі до суду не надходили , представник також повідомлена належним чином про розгляд справи , 09.01.2026 судом було задоволено клопотання адвоката про відкладення розгляду справи на іншу дату , на 15.01.2026 року ніяких заяв не надходило , суд приходе до переконання про можливий розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника. 
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП). 
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення, від 18.02.2025 року складеного відносно ОСОБА_1 ( 00 :22 :17) з якого вбачається наступне: 17.02.2025 року о 22 годині 42 хвилин в м. Гадяч, вулиця Кобилянської,31, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Лагуна д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Алкотестер Драгер 6810, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України,
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2025 року, серії ЕПР1 № 249845 , 17.02.2025 року, о 22 год. 42 хв. в м. Гадяч по вулиці Ольги Кобилянської,31, Полтавської області , водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Логан , д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху ,щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним ,не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив наїзд на електроопору, автомобіль отримав механічні пошкодження ,завдано матеріальних збитків , чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України,
- результатом тесту на алкогольне спяніння за допомогою пристрою Drager Alcotest 6810 від 18.02.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду – 1,52 проміле;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 яка вказала, що 17.02.2025 року близько 23 години вона перебувала вдома за адресою АДРЕСА_2 та почула грохіт і спалах світла, вийшла на вулицю і побачила пошкоджений паркан, сума збитків складає близько 6000 грн 
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 який вказав, що 17.02.2025 року ввечері він зустрівся з товаришем ОСОБА_1 , який приїхав до нього на власному автомобілі, потім він разом з ним поїхали ,куди саме не пам`ятає, вказав що за кермом перебував ОСОБА_1 
- схемою місця ДТП від 17.02.2025, де зазначені місце зіткнення по вулиці Кобилянської, зі схемою ОСОБА_1 ознайомлений, також зазначені пошкодження автомобіля та паркану.
- дисками з відеофіксацією адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що на відео чоловік говорить , що машина моя , але я не був за кермом , а прибіг з свого дому , бо хтось угнав його автомобіль , при цьому сам з пошкодженням на обличчі , і не стійкою ходою ( про що вголос зазначає і працівниця поліції ) . пошкоджено електроопору , скрізь на відео обірвані провода , проїзд по вулиці заблоковано . Працівники поліції викликають службу РЕСу , далі на відео на російській мові говорить що не знає чи потрібно йому медичну допомогу , бо розбита губа , працівники поліції запропонували йому проїхати у ТЦК для складання протоколу , оскільки його прізвище ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває у розшуку , працівник поліції говорить йому , що ви побачили нас , працівників поліції і вирішили тікати , з розмови працівника поліції та ОСОБА_3 вбачається , що останній сидів збоку на пасажирському сидінні і при ДТП ударився головою , керував автомобілем ОСОБА_4 . Також при освідуванні ОСОБА_1 вказує , що він випив коньяку дійсно , але не був за кермом , в той же час ОСОБА_1 не заявляв що автомобіль був викрадений та не прохав внести дані відомості . Також на одному із файлів працівник поліції передає ОСОБА_1 телефон і говорить , візьми телефон ОСОБА_3 який зараз у ТЦК , твій друг прохає щоб даний телефон був у тебе , ОСОБА_1 запитує , який ще друг,... а той що збоку сидів , не знав що він у розшуку. Також на відео працівник поліції говорить ОСОБА_1 , в нас є підозра що Ви пребували за кермом автомобіля та є ознаки алкогольного сп"яніння , чи пройдете освідування , на що ОСОБА_1 погоджується та говорить що він пив алкоголь , але не був за кермом. 
В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_3 (аркуш справи 526/567/25 - 8) від 17.02.2025 року , де останній зазначив, що зустрівся із своїм товаришем 17.02.2025 року ввечері ОСОБА_5 , який приїхав до мене на своєму автомобілі та ми поїхали , але куди саме не пам"ятаю , за кермом був ОСОБА_1 . 
Суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 , (аркуш прави № 526/567/25 - 99-100 ) відповідно до яких він змінив свої показання дані безпосередньо ним в день вчинення адміністративного правопорушення на протилежні і вказує, що за кермом перебувала дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_6 оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи , на відео наданих працівниками поліції немає осіб жіночої статі , окрім працівниці поліції , та не відбирались від даної особи пояснення , тому вважає їх спробою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..
У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення відносно  ОСОБА_1 передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП постановою суду від 08.01.2026 об`єднанні в одне адміністративне провадженні, та стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Системний аналіз положень п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 1, ст. 7, ст. 245 КУпАП, дозволяє зробити висновок про те, що в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено 17.02.2025 року. На момент розгляду справи судом, 15.01.2026 року, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, оскільки тримісячний строк з дня вчинення правопорушення щоб мати можливість притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинув, оскільки закінчився 17.05.2025 року. 
Суд позбавлений можливості прийняти рішення в строки передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки на момент розгляду судом даної справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП закінчилися.
Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені пунктів 1-4 частини 1 статті 247 КУпАП.
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.
Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені статті 280 КУпАП, суд фактично не виконує свою основну функцію - здійснення правосуддя.
Отже системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Закрити провадження з нереабілітуючих підстав або звільнити від відповідальності можливо лише винну особу, в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.
З огляду на це, а також на репресивно - каральну та запобіжно - виховну функції адміністративної відповідальності, суддя при розгляді справи має встановити об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що й було зроблено місцевим судом при розгляді матеріалів адміністративного правопорушення, встановлення вини ОСОБА_1 та прийнятті рішення про закриття провадження, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Суд, враховує різну практику встановлення винуватості особи при закритті проваджень у зв`язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема і те, що суд першої інстанції не повинен вирішувати питання щодо встановлення вини особи закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, з огляду на таке.
Формулювання статті 38 КУпАП - «строки накладення адміністративного стягнення», дає підстави для висновку про те, що застосування цієї норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
З правового аналізу положень статті 38 КУпАП убачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки у разі відсутності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Натомість, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП містить посилання саме на статтю 38 КУпАП, яка підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи і існують підстави для накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Таким чином, встановлення вини особи є обов`язком суду.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод носить рекомендаційний характер і жодна норма права не зобов`язує суддів керуватись ним при розгляді справ.
Крім того, ст. 280 КУпАП прямо встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом тримісячного строку.
Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його закінченням необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
З огляду на викладене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Суд дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та необхідності закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.1 ст. 38 КУпАП.
Пленум Верховного Суду України в п.27 своєї Постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» також роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.
Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонувати пройти тест на освідування, що і було зроблено працівником поліції та підтверджується записом на відео з боді камери.
Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Отже, аналіз положень п.2.5, п.2.9 а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 17.02.2025 року о 22 годині 42 хвилин в м. Гадяч, вулиця Кобилянської,31 під час керування ОСОБА_1 автомобілем, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння водія запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, та відеозапису фіксації адміністративного правопорушення), та враховуючи результат тесту 1,52 проміле - водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння – що підтверджується відеозаписом подій та даними письмових поясненнях.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Отже суд прийшов до висновку що 17.02.2025 року о 22 годині 42 хвилин в м. Гадяч, вулиця Коюилянської,31, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Лагуна д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Алкотестер Драгер 6810, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, тобто винен у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП 
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).  
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).
За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 суддя не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1  адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався (дані про це в матеріалах справи відсутні), відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.  
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у справах про адміністративні правопорушення встановлено в сумі 605 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.7, 33,124, 130, 289, 294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Термін позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів згідно ст. 321 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови про позбавлення цього права. В разі ухилення від здачі документа, строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.
Стягнути із ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. 
Стягнення судового збору проводити на рахунок
Отримувач коштів ТГ/ГУК у Пол. обл/.тг м. Зіньків /22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255
Банк отримувача: Казначейство України ( ел. адм. подат.)
Рахунок отримувача: UA728999980313111206000016676 
Код класифікації доходів бюджету : 22030101
Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 50)
Зіньківський районний суд Полтавської області
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.
Повний текст постанови виготовлений 28.01.2026 

Суддя - Ситник О.В.