Справа № 175/308/26
Провадження № 3/175/124/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
"19" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, що надійшли від Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №165/25 від 10.11.2025 року, ОСОБА_1 29.10.2025 року перебуваючи у АДРЕСА_2 , будучи відповідальним за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу та дотримання правопорядку в евакуаційному батальйоні військової частини НОМЕР_2 , недбало поставився до виконання покладених на нього службових обов`язків. Зокрема, не вжив належних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, не здійснив належного контролю за особовим складом, не перевірив інформацію про результати перевірок командирів взводів, а також не забезпечив дотримання заборони щодо вживання спиртних напоїв військовослужбовцями. Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків та відсутності контролю, солдат військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила поводження зі зброєю, здійснив постріл із закріпленого за ним автомата АК-74, внаслідок чого солдат отримав вогнепальне кульове поранення черевної порожнини, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
У поданих поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що станом на 29.10.2025 року він обіймав посаду заступника командира з ППП НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_2 та свої посадові обов`язки виконував належним чином. При цьому вказав, що вимоги щодо заборони вживання алкогольних та наркотичних речовин доводив до відома кожного військовослужбовця особисто під підпис. Крім того, з пояснень командира взводу щоденної перевірки, штаб-сержанта, вбачається, що ОСОБА_1 було доведено до відома, що 29.10.2025 року о 19 год. 20 хв. була проведена перевірка особового складу взводу, за результатами якої встановлено, що всі військовослужбовці перебували на місцях, надзвичайних подій не зафіксовано, ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у особового складу не виявлено.
З огляду на те, що ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. 
Дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Верховний Суд України у постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Разом з тим, із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до покладених на нього посадових обов`язків у сфері профілактики правопорушень у його підпорядкуванні перебував особовий склад батальйону військової частини НОМЕР_2 . З метою контролю за дотриманням військової дисципліни 29.10.2025 року підлеглими було проведено освідування військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого ознак такого сп`яніння не виявлено, що на його думку свідчить про належне здійснення ним службового контролю в межах наданих повноважень.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, а також іншими документами.
Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому, суддя звертає увагу, що сам по собі протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, так як у ньому не наведено таких відомостей, які б свідчили про порушення особою будь-яких положень нормативно-правових актів, що давали б підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Крім того, суддя звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази (накази, посадова інструкція тощо), які б свідчили, що саме на ОСОБА_1 було покладено обов`язок щодо забезпечення дотримання заборони щодо вживання спиртних напоїв військовослужбовцями.
Таким чином, суд доходить висновку, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито, яким саме чином дії чи бездіяльність ОСОБА_1 свідчать про недбале ставлення ним до військової служби.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення не є доведеною, провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП.
Керуючись ст. ст.173-2, 247,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Т. С. Журавель