Справа № 364/1107/25
Провадження № 2/364/74/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 , Володарський районний суд Київської області в складі:
головуюча суддя     Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судових засідань  Сіваченко Л.В.,
розглянувши в селищі Володарка, в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел. НОМЕР_2 )
до 
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , № тел. НОМЕР_4 ) 
про стягнення аліментів на дитину,
У С Т А Н О В И В:
28.11.2025 до суду надійшла позовна заява, в якій позивачка посилаючись на викладені у позові обставини, вказуючи, що відповідач не надає кошти на утримання дитини у добровільному порядку та на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст.ст. 28, 175-177, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь:
- аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття;
- розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
03.12.2025 у цивільній справі відкрито провадження на підставі ст. 28 ч. 1 ЦПК України. Судом призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 19.01.2026. 

04.12.2025 відповідач надіслав на адресу суду заяву, якою просив судовий розгляд справи провести за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує ( а.с.22).

Позивачка та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про дату розгляду справи шляхом направлення процесуальних документів на відому суду адресу засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» ( а.с. 20, 21).

Так, Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).
Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. 
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд не може провести заочний розгляд справи, оскільки позивачка не повідомила, що не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проведено за відсутності учасників справи.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові та позицію відповідача, який не заперечував проти заявлених вимог, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01 червня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 16 ( а.с. 8). 
У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 ( а.с. 9). Згідно витягу з реєстру територіальної громади дитина зареєстрована за адресою зареєстрованого місця проживання позивачки ( а.с. 11).
В позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона звернулася до суду та ставить питання про стягнення аліментів на дитину. Таке твердження позивачки відповідачем наразі не спростовано та відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позову.
В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. 
Так, непорушним конституційним правом кожної неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення повноліття. 
Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України.
Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положеннями ч. 2 названої статті, а саме, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.
Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховує: що відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано); обов`язок обох батьків утримувати дітей; розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та вважає розумним і справедливим стягнення аліментів на дитину, в заявленому позивачкою розмірі - (одна чверть) частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на дитину, базуються на законі, тому підлягають задоволенню.

Позивачку звільнено від сплати судових витрат, а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначеного державою для розгляду справ такої категорії, що складає - 1211,20 грн станом на час звернення до суду.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 - 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (одна четверта) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2025, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), - на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя       Г. Л. Моргун