П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 759/840/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1401/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Єросової І.Ю. 08 квітня 2025 року в м. Києві, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2024 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося у суд із позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17523 грн та понесені судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2022 року у м. Києві по вул. В. Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла «VIPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . 
Поставною Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративно стягнення у вигляді штрафу.
Цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла «VIPER VPS0D» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (VIN НОМЕР_4 ) була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2420638.
Внаслідок скоєного 03 липня 2022 року ДТП позивач здійснив 04 листопада 2022 року відповідачу, як потерпілому, виплату страхового відшкодування у розмірі 17523 грн.
У подальшому стало відомо, що транспортний засіб, яким керував винуватець ДТП ОСОБА_2 має відмінний VIN код від транспортного засобу застрахованого полісом ОСЦПВВНТЗ.
Враховуючи вказані обставини позивач вважає, що відповідач зобов`язаний повернути кошти, які набуті без достатньої правової підстави. 

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17523 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішення мотивоване тим, що оскільки мотоцикл «VIPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час ДТП, яка мала місце 03 липня 2022 року має VIN НОМЕР_5 , тобто відмінний від транспортного засобу застрахованого полісом ОСЦПВВНТЗ АТ 2420638 («VIPER VP50D» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ( НОМЕР_4 ), тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» грошових коштів, як таких, що набуті без достатньої правової підстави.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він вказує на його незаконність.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач визнав випадок з ДТП, яка мала місце 03 липня 2022 року страховим випадком та прийняв власне мотивоване рішення про виплату страхового відшкодування скаржнику. Дане рішення позивача, було оформлене страховим актом. 
Вказує, що позивач не довів у чому полягає безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, адже кошти були сплачені позивачем як страховиком на підставі ним же прийнятим рішенням. 
Посилається на те, що факту недобросовісного або безпідставного набуття отриманих грошових коштів відповідачем, а також наявності рахункової помилки під час розгляду справ не встановлено та не доводиться жодним доказом.
Вважає, що він є добросовісним отримувачем відшкодування, що відповідає меті та умовам страхового договору, укладеного страховою компанією з іншою особою.
Окрім цього, відповідно до договору про надання юридичних послуг №0106202503 від 01 червня 2025 року укладеного з ТОВ «АМАДЕО ЛЕКС» ціна коштів сплачених за отримання правової допомоги склала 25000 грн. 
На підставі викладеного, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Здійснити розподіл судових витрат. 

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2022 року у м. Києві по вул. В. Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла «VIPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Поставною Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративно стягнення у вигляді штрафу /а.с.4/.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла «VIPER VPS0D» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (VIN НОМЕР_4 ) була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2420638 /а.с.5/.
14 липня 2022 року власник пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування /а.с.6/.
Дана заява була розглянута страховою компанією, пошкодження автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі: акту огляду транспортного засобу від 04 липня 2022 року; калькуляції ремонту № 11133_27 від 04 липня 2022 року; страхового акту № 02849/27/923 від 13 лютого2023 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № AT 2420638 на користь ОСОБА_1 в розмірі 17523 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 298226 від 04 листопада 2022 року /а.с.7-14/.
З відповіді Національної поліції України (ідентифікатор карти в системі НПУ 3022185346750237), ПрАТ «СГ «ТАС» стало відомо, що мотоцикл «VIPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час ДТП, яка мала місце 03 липня 2022 року має VIN НОМЕР_5 , тобто відмінний від транспортного засобу застрахованого полісом ОСЦПВВНТЗ АТ 2420638 («VIPER VP50D » державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ( НОМЕР_4 ) /а.с.15/.

Згідно з частинами першою, другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положеннями ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідноси), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Верховний Суд України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 зробив правовий висновок щодо застосування положень ст.ст. 1212,1215 ЦК України, а саме вказав, що закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 підтримала вказаний висновок Верховного Суду України та погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про те, що: 1) виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку; 2) недобросовісність з боку відповідача не встановлена, а тому передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України відсутні.

З наведених обставин справи вбачається, що у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно здійснило ОСОБА_1 страхову виплату в розмірі 17523 грн. 
Виникнення необхідності у зверненні до суду з указаним позовом позивач пов`язує з безпідставним набуттям зазначених вище грошових коштів, оскільки пізніше з`ясувалося, що мотоцикл «VIPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час ДТП, яка мала місце 03 липня 2022 року має VIN НОМЕР_5 , відмінний від транспортного засобу застрахованого полісом ОСЦПВВНТЗ АТ 2420638 («VIPER VP50D» державний реєстраційний номер НОМЕР_8 ).
Як на правову підставу для обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення статті 1212 ЦК України, яка регулює правовідносини у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС», оскільки матеріали справи не містять жодних доказів недобросовісності дій відповідача.
Встановлено, що розмір страхової виплати та підстави її здійснення досліджувались страховою компаніє на підставі заяви відповідача. За наслідками розгляду заяви відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» склало страховий акт № 19988/27/922, який є документом, що підтверджує визнання події страховим випадком, та відповідно до якого страховик визначив суму виплати в розмірі 17523 грн. Даних про скасування та/або про недійсність прийнятих позивачем рішень матеріали справи не містять
Посилання на не невідповідність VIN слід визнати безпідставним, оскільки ці обставини не вказують на наявність рахункової помилки та вони підлягали перевірці під час прийняття рішення про здійснення страхової виплати, а тому вказане не спростовує презумпцію правомірності одержання відповідачем вказаної виплати. Крім того слід звернути увагу на те, що відповідь Національної поліції України, на яку посилається позивач, як на підставу виявлення невідповідності VIN-коду не містить дати його видання, перевірка застрахованого автомобіля мала бути здійснення при прийнятті рішення про страхову виплату, а тому вказана відповідь не свідчить про те, що страхова компанія не була обізнана про зазначені обставини під час прийняття позивачем рішення про здійснення страхової виплати відповідачу. Отже позивач не надав суду достатні, належні та допустимі докази на підтвердження обставин, яким обґрунтовував свої позовні вимоги, хоча відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України це є його процесуальним обов`язком.
Враховуючи, що позивачем самостійно встановлені підстави для здійснення ОСОБА_1 страхової виплати та добровільно здійснена її виплата, що недобросовісність з боку відповідача не доведена позивачем, колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин виключно положень ст. 1212 ЦК України, оскільки у такому випадку мають бути враховані і положення ст. 1215 ЦК України, згідно з якими не підлягають поверненню безпідставно набуті грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. А отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення суми виплаченого відповідачу страхового відшкодування, як безпідставно набутого.
Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача слід визнати такими, що знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В порядку визначеному ч. 1 ст. 382, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При зверненні з апеляційною скаргою відповідач сплатив судовий збір в сумі 4524 грн, що підтверджується квитанцією про сплату /а.с.48/, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 4524 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертаючись до суду з апеляційною скаргою просив стягнути витрати на правову (юридичну) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 25000 грн.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надав: копію договору № 0106202502 від 01 січня 2025 року про надання юридичних послуг укладений між ТОВ «Амадео Лекс» та відповідачем; копія акту за договором від 19 червня 2025 року за послуги: аналіз матеріалів та вивчення рішення суду; підготовка апеляційної скарги на суму 20000 грн, копія акту за договором від 09 червня 2025 року за послуги: правовий аналіз ситуації, заснований на вивченні матеріалів справи; відбірка нормативних актів; розробка плану і стратегії суму 5000 грн, копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 09 червня 2025 року на суму 5000 грн, копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 від 02 червня 2025 року на суму 14000 грн, копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 01 червня 2025 року на суму 6 000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137,частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 у справі № 496/3134/19 зауважила, що вказана справа є малозначною у силу вимог закону. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати. Натомість представництво у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абз.2 пп.2.2.1 пп.2.2 п.2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду від 31.10.2019 №4-в/2019 щодо скасування адвокатської монополії).
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Амадео Лекс» не є адвокатським об`єднанням.
Таким чином витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витратна професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23.
З урахуванням викладеного та відсутності в матеріалах справи відомостей, що правова допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача заявлених відповідачем витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - залишити без задоволення.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4524 гривень.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (03062, м.Київ, просп. Берестейський, 65, ЄДРПОУ 30115243).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук