ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року   Справа № 924/533/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Василишин А.Р. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від позивача - Павліченко Л.М.
від відповідача - Доценко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25 (повний текст складено 14 жовтня 2025 року, суддя Кочергіна В.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"
про стягнення 347363,48 грн заборгованості, 52933,73 грн пені, 14431,11 грн 3% річних, 57395,59 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" про стягнення 347363,48 грн заборгованості, 52933,73 грн пені, 14431,11 грн 3% річних та 57395,59 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" про стягнення 347363,48 грн заборгованості, 52933,73 грн пені, 14431,11 грн 3% річних, 57395,59 грн інфляційних втрат.
Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" 347363,48 грн заборгованості, 26220,22 грн пені, 14153,36 грн 3% річних, 57395,59 грн інфляційних втрат, 5654,16 грн витрат по оплаті судового збору.
В решті суми у позові відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що Акт надання послуг №РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року був належним чином сформований і направлений відповідачу через систему електронного документообігу "M.E.Doc", отриманий останнім, проте не підписаний без надання мотивованої відмови. З огляду на умови договору послуги за лютий 2024 року вважаються наданими належним чином.
Суд відхилив доводи відповідача про ненадання послуг і прав користування програмними продуктами, оскільки матеріали справи підтверджують їх фактичне використання, а умовами договору та додаткової угоди визначено обов`язок щомісячної оплати. Часткова оплата у сумі 253 480,26 грн була зарахована за січень – лютий 2024 року, водночас заборгованість у розмірі 347 363,48 грн залишилася непогашеною.
Враховуючи статус відповідача як об`єкта критичної інфраструктури, втрату ним майна та принципи розумності й справедливості, суд зменшив розмір пені на 50 % та дійшов висновку про часткове задоволення позову зі стягненням основного боргу, зменшеної пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відмовивши у решті вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині, Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Хмельницькгаз" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/519/25 від 25 вересня 2025 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 303108,40 грн. заборгованості та нарахованих штрафних санкцій, а саме пені в розмірі 52933,73 грн., 14431,11 грн. 3% річних, 57395,59 грн. інфляційних витрат відмовити.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що Акт надання послуг від 29 лютого 2024 року №РЕЯ74000066 не був підписаний стороною-2 з нанесенням ЕП, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" у лютому місяці 2024 року не надало АТ "Хмельницькгаз" право строкового користування програмними продуктами. Відтак у АТ "Хмельницькгаз" не виникло обов`язку сплати за обумовлені Договором та актом права та послуги. Умова з оплати за наданні послуги на підставі відповідного акту, складеного та підписаного виконавцем, яка передбачає виникнення обов`язку в замовника щодо його підписання залежить перед усім від дійсності факту реального надання послуг, що є первинною ознакою господарської операції. Факт не надання послуги у лютому 2024 року підтверджується також не здійсненням АТ "Хмельницькгаз" оплати послуги за лютий 2024 року, яка згідно додаткової угоди №2 від 23 грудня 2022 року до Договору мала бути здійснена до 25 січня 2024 року, тобто оплата здійснюється до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг. Не здійснення АТ "Хмельницькгаз" до 25 січня 2024 року оплати за послугу, яка мала б бути надана у лютому 2024 року та не підписання Акту надання послуг від 29 лютого 2024 року №РЕЯ74000066 підтверджують факт не надання Позивачем послуг передбачених Договором.
Апелянт стверджує, що 31 січня 2024 року ТОВ "РГК" у віддаленому режимі без будь-яких попереджень та повідомлень, безпідставно, в односторонньому порядку та в порушення умов Договору було здійснено заміну паролів доступу до ІТ серверів та мережевого обладнання ТОВ "РГК", а також було проведено їх відключення від централізованих мережевих ресурсів. Такі дії ТОВ "РГК" унеможливили доступ до програмного забезпечення та ІТ серверів. На думку відповідача, зазначене вище не тільки вказує на недобросовісність позивача як надавача послуг за договором №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року, але й вказує на односторонню відмову позивача від виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором, що є неприпустимим з огляду на приписи статті 525 Цивільного кодексу України та загальних засад виконання господарських зобов`язань, визначених положеннями Господарського кодексу України.
Крім того, відповідач звертає увагу суду, що згідно договору №38S290-27190-23 від 21 грудня 2023 року послуги з технічної підтримки Системи (ведення бухгалтерського обліку) з 01 лютого 2024 року для АТ "Хмельницькгаз" надавало ТОВ "НКС". Тобто, товариство перевело бухгалтерський облік підприємства з 01 лютого 2024 року на інший програмний продукт та не здійснювало користування програмними продуктами позивача. Проте судом першої інстанції вказані обставини враховані не були.
Скаржник зауважує, що ТОВ "Регіональна газова компанія" надало докази фактичного користування відповідачем програмними продуктами в спірному періоді, а саме скрін-шоти екрану 1С ЗУП (звільнення з організації), 1с ЗУП (платіжні доручення), 1с Індастрі (історія змін), 1 с БУХ (платіжні доручення), 1с ДОКС (протокол роботи користувачів). Відповідач не визнає додані скрін-шоти екранів належним доказом та ставить такий доказ під сумнів. Надані "підтвердження" користування програмними продуктами відповідачем, не відносяться до первинних документів бухгалтерського обліку, зміст таких документів не захищений від внесення правок та викривлення. Судом першої інстанції для підтвердження достовірності наданих доказів безпідставно відхилено клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів, що призвело до порушенням норм процесуального права і як наслідок до незаконності та необгрунтованості оскаржуваного рішення. Позивачем не підтверджено та не надано доказів, яким саме чином здійснювалась реєстрація користувачів у системі, чи облікові записи є персоніфікованими, чи можуть використовуватися повторно іншими особами, та чи здійснюється ведення обліку авторизованих сесій. Ці обставини мають суттєве значення для оцінки доказів, наданих позивачем, та потребують додаткового підтвердження. 
Крім того, апелянт зазначає, що в Акті наданих послуг № PEЯ74000066 від 29 лютого 2024 року позивач вказує, що предметом послуг є "Консультування з питань використання програмних продуктів, створених на платформі "1C Підприємство". Умови Договору №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року, укладеного між Сторонами, не містять конкретного механізму розрахунку вартості цієї послуги консультування, не визначено чітко спосіб обчислення обсягу наданих послуг, не встановлено порядку їх фіксації чи підтвердження факту звернення за консультаціями. Відтак, відсутні достатні правові підстави для встановлення об`єму та вартості наданих послуг у частині консультацій, а також відсутній облік звернень працівників відповідача до позивача з метою отримання таких консультацій. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу щодо консультування з питань використання програмних продуктів зазначених в пункті 1.2. Договору у лютому 2024 року, а відтак у відповідача були відсутні будь-які правові підстави оплати таких послуг.
Листом №924/533/25/5895/25 від 10 листопада 2025 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.
17 листопада 2025 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/533/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 листопада 2025 року у справі №924/533/25 залишено без руху апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 (десяти) днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надати суду докази сплати судового збору у розмірі 7701,63 грн.
03 грудня 2025 року від АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №14541 від 03 грудня 2025 року про сплату 7701,63 грн. судового збору.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року у справі №924/533/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25 та призначено розгляд апеляційної скарги на "14" січня 2026 р. об 10:40год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
24 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" - Павліченко Людмили Михайлівни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі №924/533/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі №924/533/25 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" - Павліченко Людмили Михайлівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
07 січня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" - Доценко Олександри Олександрівни надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №924/533/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 січня 2026 року у справі №924/533/25 задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" - Доценко Олександри Олександрівни про участь у судовому засіданні у справі №924/533/25 в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні 14 січня 2026 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представники відповідача та позивча повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (сторона - 1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (сторона - 2) було укладено Договір №07/082-19/19-1С.
Відповідно до пункту 1.1 Договору, сторона-1, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає стороні-2, право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу та консультаційні послуги по їх використанню (послуги), а сторона-2, зобов`язується сплатити за надані права та послуги обумовлену цим Договором суму.
Згідно з пунктом 1.2 Договору, перелік програмних продуктів, на які передається право користування:
- конфігурація "Спеціалізована конфігурація "Облгаз", яка є модифікацією типової конфігурації "Бухгалтерський облік для України" на платформі "1С: Підприємство 8.2";
- "Підсистема керування складом" для конфігурації "Спеціалізована конфігурація "Облгаз";
- конфігурація "Спеціалізована конфігурація "Кадри Облгаз", яка є модифікацією типової конфігурації "1C: Зарплата Управління Персоналом" на платформі "1С: Підприємство 8.2";
- конфігурація "RGC-Industry", яка є спеціалізованою конфігурацією для ведення розрахунків з юридичними особами;
- "Підсистема керування Технічним Архівом" для конфігурації "RGC-Industry".1.3.
Перелік послуг, що надаються за цим Договором:
- консультування з питань використання програмних продуктів, зазначених в пункті 1.2;
- консультування щодо особливостей роботи з системою "1С:"Документообіг" на платформі "1С:Підприємство 8.3".
Відповідно до пункту 2.2 Договору, сторона-2 виступає кінцевим споживачем та використовує програмні продукти у своїй господарській діяльності. Відтворення програмних продуктів обмежене кількістю копій, необхідних для такого використання.
Згідно з пунктом 2.4 Договору, сторона-2 не має права передачі прав на користування програмними продуктами третім особам, продажу або здійснення відчуження програмних продуктів чи прав користування на них в інший cпociб, оприлюднення (розголошення) технології та механізмів в програмних продуктів, за винятком, коли таке оприлюднення (розголошення) є обов`язковим згідно з законодавством України.
Відповідно до пункту 3.1 Договору, у 2020 році сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1:
- за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 141900,00грн, без ПДВ;
- за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 72600,00грн, в тому числі ПДВ 12100,00грн.
У 2021 році сторона-2 щомісячно сплачує стороні-1:
- за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в сум 156090,00грн, без ПДВ;
- за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 79860,00 грн, в тому числі ПДВ 13310,00 грн.
У 2022 році сторона-2 щомісячно сплачує стороні-1:
- за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 171699,00 грн, без ПДВ;
- за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 87846,00 грн, в тому числі ПДВ 14641,00 грн.
У 2023 році сторона-2 щомісячно сплачує стороні-1:
- за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 188870,00 грн, без ПДВ;
- за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 96630,00 грн, в тому числі ПДВ 16105,00 грн.
У 2024 році сторона-2 щомісячно сплачує стороні-1:
- за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 207757,00 грн, без ПДВ;
- за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в cyмi 106293,00 грн, в тому числі ПДВ 17715,50 грн.
Строк проведення розрахунків складає 90-то календарних днів після завершення звітного місяця.
Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Договору, за підсумками звітного місяця сторона-1 складає Акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця наступного за звітним, надає стороні-2.
Сторона-2 протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту підписує його та повертає один примірник Акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу сторони-1. У випадку ненадання у зазначений строк стороні-1 підписаного Акту або мотивованої відмови, послуги вважаються наданими належним чином i такими, що підлягають оплаті стороною-2.
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що сторона-1 має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим Договором. Сторона-2 на підставі положень пункту 4.3 Договору зобов`язана серед іншого своєчасно та в повному обсязі проводити оплати за цим Договором.
Згідно пунктів 5.1, 5.2 Договору у випадку порушення Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.
У разі порушення стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, сторона-2 сплачує стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 8.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, діє з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2024 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Матеріали справи не містять доказів розірвання або визнання недійсним Договору від 30 вересня 2019 року.
Відповідно до пункту 2.10 Додатку №1 до Договору №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року, сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані сторонами з використанням ЕП (електронного підпису), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії.
Додатковою угодою №2 від 23 грудня 2022 року до Договору №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року сторони домовилися викласти з 01 січня 2023 року пункт 3.1 Договору щодо оплати послуг у наступній редакції: у 2024 році сторона-2 щомісячно сплачує стороні-1: за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 207757,00 грн, крім того ПДВ 20% в сумі 41551,40 грн; за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 106293,00 грн, в тому числі ПДВ 17715,50 грн.
Строк проведення розрахунків – до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг та користування програмними продуктами.
До матеріалів справи позивачем долучено Акти надання послуг №РЕЯ74000037 від 31 січня 2024 року на суму 355601,40 грн з ПДВ та №РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року на суму 245242,34 грн з ПДВ, згідно яких загальна вартість прав користування та послуг у січні-лютому 2024 склала 600843,74 грн. 
Акт надання послуг №РЕЯ74000037 від 31 січня 2024 року на суму 355601,40 грн з ПДВ підписані електронними підписами ТОВ "Регіональна газова компанія" та АТ "Хмельницькгаз". Акт підписано без поправок та зауважень.
Акт надання послуг №РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року на суму 245242,34 грн з ПДВ підписаний електронним підписом ТОВ "Регіональна газова компанія" та отриманий АТ "Хмельницькгаз", що підтверджується роздруківками протоколів руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з системи електронного документообігу "M.E.Doc".
Акт з боку АТ "Хмельницькгаз" не підписано.
Згідно платіжних інструкцій від 02 січня 2024 року на суму 53480,26 грн; від 08 січня 2024 року на суму 100000,00 грн, від 19 січня 2024 року на суму 50000,00 грн, від 25 січня 2024 року на суму 50000,00 грн. відповідачем сплачено вартість наданих у користування прав та послуг у загальній сумі 253480,26 грн.
Доказів оплати решти суми 347363,48 грн за надані позивачем у користування права та послуги у січні - лютому 2024 року учасниками справи не надано та матеріали справи не містять.
В підтвердження користування відповідачем права та послугами у січні-лютому 2024 позивачем до матеріалів справи долучено: протоколи роботи користувачів; платіжні доручення (вхідні, вихідні); витяг з Active Directory Підлісний KMGAZ Groups 1; заявку ServiceDesk_355811; витяг з Active Directory Гурш Світлана; наказ про звільнення директора з ІТ_11.07.2025; витяг з наказу про прийняття на роботу_29.12.2023; посадову інструкцію директора з ІТ; витяг з Active Directory Яковишин_KMGAZ Groups 1С; витяг з Active Directory Козачок KMGAZ_Groups 1С; заявку ServiceDesk_356553 витяг з Active Directory Майдан Валентина; витяг з Active Directory Чекирда KMGAZ Groups 1С; заявку ServiceDesk_355872 витяг з Active Directory Мельник Микола Стрілець Юлія Веселовський Максим Лещук Яна; витяг з Active Directory_Волошина KMGAZ Groups 1С; витяг з Active Directory Лупійчук KMGAZ Groups 1С; пояснення директора з інформаційних технологій-1.docx.
В підтвердження суми заборгованості позивачем до матеріалів справи долучено: Акти надання послуг від 31 січня 2020 року, 29 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 30 квітня 2020 року, 31 травня 2020 року, 30 червня 2020 року, 31 липня 2020 року, 31 серпня 2020 року, 30 вересня 2020 року, 31 жовтня 2020 року, 30 листопада 2020 року, 31 грудня 2020 року, 31 січня 2021 року, 28 лютого 2021 року, 31 березня 2021 року, 30 квітня 2021 року, 31 травня 2021 року, 30 червня 2021 року, 31 липня 2021 року, 31 серпня 2021 року, 30 вересня 2021 року, 31 жовтня 2021 року, 30 листопада 2021 року, 31 грудня 2021 року, 31 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року, 31 березня 2022 року, 30 квітня 2022 року, 31 травня 2022 року, 30 червня 2022 року, 31 липня 2022 року, 31 серпня 2022 року, 30 вересня 2022 року, 31 жовтня 2022 року, 30 листопада 2022 року, 31 грудня 2022 року, 31 січня 2023 року, 28 лютого 2023 року, 31 березня 2023 року, 30 квітня 2023 року, 31 травня 2023 року, 30 червня 2023 року, 31 липня 2023 року, 31 серпня 2023 року, 30 вересня 2023 року, 11 жовтня 2023 року, 31 жовтня 2023 року, 30 листопада 2023 року, 31 грудня 2023 року, 31 січня 2024 року, 29 лютого 2024 року; картку рахунку 361 за січень 2020 - вересень 2025 року.
Відповідачем до матеріалів справи долучено: податкові накладні від 31 жовтня 2023 року №№4210, 420909, 4209; Звіт про фінансовий стан станом на 31 березня 2025 року; Оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за січень-травень 2025 року, за 01 січня 2024 року – 18 червня 2025 року; платіжні інструкції від 29 грудня 2023 року, від 08 січня 2024 року, від 19 січня 2024 року, від 25 січня 2024 року; Акт звірки взаємних розрахунків №102; Договори про надання послуг від 21 грудня 2023 року та від 06 вересня 2023 року (укладені між ТОВ "НКС" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз") та Додатки 1 до Договорів.
Також, відповідачем до матеріалів справи долучено Витяги з наказів АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" про звільнення №118-п від 28 вересня 2023 року, №139-п від 24 листопада 2023 року, №149-п від 15 грудня 2023 року, №49-п від 29 січня 2024 року, №124-п від 16 жовтня 2023 року, №141-п від 30 листопада 2023 року, №19-п від 15 січня 2024 року; №13-п від 29 січня 2024 року; виписки по банківському рахунку; акт звіряння взаємних розрахунків за 2022 рік; платіжні інструкції від 25 січня 2024 року, від 19 січня 2024 року, від 08 січня 2024 року, від 29 грудня 2023 року, від 01 грудня 2023 року, від 10 листопада 2023 року, від 01 листопада 2023 року, від 22 серпня 2023 року, від 22 серпня 2023 року.
Оскільки відповідач не здійснив в повному обсязі оплату за права та послуги, відповідно до умов Договору від 30 вересня 2019 року у січні -лютому 2024 на загальну суму 347363,48 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.
Крім цього, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем заявлено до стягнення 52933,73 грн пені, нарахованої відповідно до пункту 5.2 Договору, а також 14431,11 грн 3% річних та 57395,59 грн інфляційних втрат, нарахованих відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з надання послуг.
Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональна газова компанія" (Сторона - 1) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (Сторона - 2) було укладено Договір №07/082-19/19-1С, відповідно до умов якого, Сторона-1, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає Стороні - 2, право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу та консультаційні послуги по їх використанню (Послуги), а Сторона-2, зобов`язується сплатити за надані права та послуги обумовлену цим Договором суму.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 525, частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На виконання умов Договору від 30 вересня 2019 року позивачем надано відповідачу послуги у січні – лютому 2024 року на загальну суму 600843,74 грн, що підтверджується Актами наданих послуг №РЕЯ74000037 від 31 січня 2024 року на суму 355601,40 грн з ПДВ та №РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року на суму 245242,34 грн з ПДВ.
Акт надання послуг №РЕЯ74000037 від 31 січня 2024 року на суму 355601,40 грн з ПДВ підписаний електронними підписами ТОВ "Регіональна газова компанія" та АТ "Хмельницькгаз". Акт підписано без правок та зауважень.
Акт надання послуг №РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року на суму 245242,34 грн з ПДВ підписано електронним підписом ТОВ "Регіональна газова компанія" та отримано АТ "Хмельницькгаз", що підтверджується роздруківками протоколів руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з системи електронного документообігу "M.E.Doc". Акт з боку АТ "Хмельницькгаз" не підписано. Мотивованої відмови від підписання акту матеріали справи не містять.
Водночас, у встановлений пунктом 3.3 Договору строк відповідач не підписав зазначений акт та не надав позивачу мотивованої відмови від його підписання із зазначенням зауважень щодо обсягу, якості чи факту надання послуг.
За таких обставин, з огляду на пряму домовленість сторін, закріплену у пункті 3.3 Договору, відповідно до якої у разі ненадання замовником підписаного акта або мотивованої відмови у визначений строк послуги вважаються наданими належним чином та такими, що підлягають оплаті, колегія суддів доходить висновку про настання передбачених договором правових наслідків.
Отже, відсутність належно оформленої та своєчасно заявленої мотивованої відмови від підписання акта за лютий 2024 року свідчить про прийняття відповідачем результатів наданих послуг у договірному розумінні, а тому послуги за вказаний період вважаються наданими позивачем належним чином.
Щодо посилань апелянта на те, що послуги та права користування програмними продуктами у лютому 2024 йому не надавались, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять додаткові докази в підтвердження факту користування програмними продуктами з боку відповідача.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що фізичні особи, відображені у наданих позивачем скрін-шотах з програмних продуктів як користувачі системи у лютому 2024 року, на той момент вже не перебували у трудових відносинах з АТ "ОГС "Хмельницькгаз".
Такі доводи не спростовують встановленого факту користування програмними продуктами, оскільки відповідно до пункту 2.2 Договору саме АТ "ОГС "Хмельницькгаз" виступає кінцевим споживачем програмних продуктів та використовує їх у власній господарській діяльності, незалежно від внутрішньої організації роботи, кадрових рішень чи змін у складі працівників. Договірні зобов`язання щодо користування програмними продуктами та оплати відповідних прав і послуг покладені на відповідача як юридичну особу, а не на конкретних фізичних осіб - користувачів системи.
Крім того, пунктом 2.4 Договору прямо передбачено заборону передачі відповідачем прав користування програмними продуктами третім особам. За таких умов сам факт відображення у системі облікових записів фізичних осіб, які, за твердженням відповідача, були звільнені, не може свідчити про відсутність користування програмними продуктами, а навпаки вказує на використання програмного забезпечення у межах господарської діяльності відповідача або на неналежну організацію ним доступу до програмних продуктів, що не звільняє відповідача від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Отже, посилання відповідача на припинення трудових відносин з окремими фізичними особами не є належним та достатнім доказом ненадання позивачем прав користування програмними продуктами чи послуг у спірний період та не спростовує висновків суду щодо фактичного користування такими продуктами у лютому 2024 року.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що факт ненадання позивачем послуг у лютому 2024 року підтверджується нездійсненням відповідачем оплати за відповідний період та непідписанням акта надання послуг.
Посилання апелянта на умови додаткової угоди №2 від 23 грудня 2022 року до Договору щодо строків оплати не спростовують факту надання послуг та ґрунтуються на помилковому ототожненні моменту виконання зобов`язання з надання послуг із моментом виконання грошового зобов`язання з їх оплати. Умови Договору передбачають авансовий порядок оплати послуг, однак невиконання або неналежне виконання відповідачем свого обов`язку з оплати не може саме по собі свідчити про ненадання позивачем послуг та не звільняє відповідача від обов`язку прийняти та оплатити фактично надані послуги.
Сам по собі факт непідписання акта та несплати вартості послуг за лютий 2024 року є проявом односторонньої поведінки відповідача та не є належним доказом ненадання позивачем послуг, з огляду на те, що відповідач не довів наявності обставин, які б свідчили про відсутність фактичного користування програмними продуктами або про ненадання прав користування у спірний період.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що позивач нібито 31 січня 2024 року в односторонньому порядку здійснив заміну паролів доступу до ІТ-серверів та мережевого обладнання, а також відключив відповідача від централізованих мережевих ресурсів, унаслідок чого було унеможливлено доступ до програмного забезпечення.
Наведені твердження апелянта не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні статей 73– 77 Господарського процесуального кодексу України. Матеріали справи не містять технічних актів, протоколів, листів чи інших доказів, які б об`єктивно підтверджували факт відключення відповідача від програмного забезпечення або централізованих мережевих ресурсів саме з ініціативи позивача та у зазначений апелянтом час.
Колегія суддів звертає увагу, що апелянт не надав доказів звернення до позивача з мотивованими письмовими претензіями щодо обмеження доступу, не заявляв вимог про розірвання договору, зміну його умов або визнання дій позивача такими, що свідчать про односторонню відмову від виконання зобов`язань у встановленому законом чи договором порядку. Саме по собі посилання на статтю 525 Цивільного кодексу України без доведення факту односторонньої відмови від договору або припинення надання послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про недобросовісність позивача та односторонню відмову від виконання договору є безпідставними, не підтверджені належними доказами та не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин щодо фактичного надання послуг та виникнення у відповідача обов`язку з їх оплати.
Також безпідставними є доводи апелянта про те, що з 01 лютого 2024 року відповідач припинив користування програмними продуктами позивача у зв`язку з укладенням договору №38S290-27190-23 від 21 грудня 2023 року з ТОВ "НКС" щодо надання послуг з технічної підтримки системи бухгалтерського обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, предмет договору, укладеного відповідачем з ТОВ "НКС", стосується надання виключно послуг з технічної підтримки та супроводу системи бухгалтерського обліку, що саме по собі не є тотожним наданню прав користування програмними продуктами позивача та не підтверджує факту припинення такого користування у спірний період. Наявність у відповідача договірних відносин з іншим суб`єктом господарювання щодо обслуговування або супроводу бухгалтерських процесів не виключає одночасного користування програмними продуктами позивача та не свідчить про припинення дії або належне виконання зобов`язань за спірним договором.
Крім того, сам по собі перехід на іншу програму, на яку посилається апелянт, не підтверджене належними та допустимими доказами фактичного припинення використання програмних продуктів позивача у лютому 2024 року. Матеріали справи не містять доказів припинення користування, повідомлень позивача про відмову від послуг або мотивованих заперечень щодо акта надання послуг за лютий 2024 року у порядку, передбаченому договором.
За таких обставин твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував зазначені ним обставини, є безпідставними, оскільки самі по собі договірні відносини відповідача з ТОВ "НКС" не спростовують факту надання позивачем послуг у лютому 2024 року та не звільняють відповідача від обов`язку їх оплати.
Щодо доводів апелянта про відсутність правових підстав для визначення обсягу та вартості послуг з консультування, зазначених в Акті наданих послуг № РЕЯ74000066 від 29 лютого 2024 року, то колегія суддів також не приймає їх до уваги.
Наведені твердження апелянта не узгоджуються з умовами укладеного між сторонами Договору №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року, який передбачає комплексне надання послуг, пов`язаних із використанням програмних продуктів, створених на платформі "1С:Підприємство", у тому числі їх супровід та консультування з питань експлуатації. Вартість таких послуг визначається договором та додатковими угодами до нього і не залежить від кількості окремих звернень або факту кожної індивідуальної консультації.
При цьому вирішальне значення у спірних правовідносинах має порядок приймання результатів наданих послуг, погоджений сторонами у пункті 3.3 Договору. Як встановлено судом першої інстанції, Акт надання послуг за лютий 2024 року був належним чином сформований позивачем та направлений відповідачу, однак у передбачений договором строк відповідач не підписав його та не надав мотивованої письмової відмови із зазначенням конкретних зауважень щодо обсягу, змісту чи вартості наданих послуг, у тому числі в частині консультування.
Доводи апелянта про відсутність обліку звернень за консультаціями та доказів їх надання фактично зводяться до незгоди з уже прийнятими результатами наданих послуг та спрямовані на переоцінку доказів. Такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку оплати послуг, які в силу договору вважаються прийнятими.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктами 4.2, 4.3 Договору передбачено, що Сторона-1 має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим Договором. Сторона-2 зобов`язана серед іншого своєчасно та в повному обсязі проводити оплати за цим Договором.
Додатковою угодою №2 від 23 грудня 2022 року до Договору №07/082-19/19-1С від 30 вересня 2019 року сторони домовилися викласти з 01 січня 2023 року пункт 3.1 Договору щодо оплати послуг у 2023 році у наступній редакції: у 2024 році Сторона-2 щомісячно сплачує Стороні-1: за право користування програмними продуктами, зазначеними в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 207757,00 грн, крім того ПДВ 20% в сумі 41551,40 грн; за надані послуги, які зазначені в пункті 1.2 Договору, кошти в сумі 106293,00 грн, в тому числі ПДВ 17715,50 грн. Строк проведення розрахунків – до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг та користування програмними продуктами.
Згідно платіжних інструкцій від 02 січня 2024 року на суму 53480,26 грн; від 08 січня 2024 року на суму 100000,00 грн, від 19 січня 2024 року на суму 50000,00 грн, від 25 січня 2024 року на суму 50000,00 грн. відповідачем перераховано позивачу кошти, які зараховано в рахунок оплати вартості послуг та прав наданих у користування прав у січні - лютому 2024 року на загальну суму 253480,26 грн.
Таким чином, неоплаченими залишились надані у січні-лютому 2024 послугу на суму 347363,48 грн. Доказів оплати заявленої до стягнення суми матеріали справи не містять.
Щодо посилань АТ "ОГС "Хмельницькгаз" на нібито допущену позивачем помилку у бухгалтерському обліку щодо визначення початкового сальдо станом на 01 січня 2024 року, колегія суддів зазначає таке.
Зазначені доводи були предметом дослідження суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження за результатами всебічного та повного аналізу наявних у матеріалах справи доказів. Місцевим господарським судом перевірено увесь період договірних відносин сторін, зокрема факти надання позивачем прав користування програмними продуктами та послуг, а також проведення відповідачем оплат за відповідні періоди, що відображено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
За результатами такої перевірки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність помилок у визначенні розміру заборгованості станом на спірний період та про підтвердженість заявленої до стягнення суми належними та допустимими доказами.
Водночас апеляційна скарга не містить конкретних доводів щодо неправильності висновків місцевого господарського суду в цій частині, не спростовує здійсненого ним розрахунку заборгованості та не містить посилань на нові докази, які б свідчили про інший розмір початкового сальдо або інший обсяг виконаних сторонами зобов`язань.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення 347363,48 грн заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо заявленої до стягнення пені в розмірі 52933,73 грн, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судами встановлено, що відповідачем здійснено виконання зобов`язань щодо оплати наданих йому послуг з порушенням строків, визначених Додатковою угодою №2 від 23 грудня 2022 року до Договору.
Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно пунктів 5.1, 5.2 Договору у випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України. У разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.
Колегією суддів за допомогою інформаційно-правової системи "Ліга: Закон" перевірено розрахунок заявленою до стягнення суми 52933,73 грн пені та встановлено, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що арифметично правильним є розмір пені у сумі 52440,44 грн за періоди: з 26.12.2023 по 01.01.2024 на суму боргу 355601,40 грн у сумі 2045,13 грн; з 02.01.2024 по 07.01.2024 на суму боргу 302121,14 грн у сумі 1485,84 грн; з 08.01.2024 по 18.01.2024 на суму боргу 202121,14 грн у сумі 1822,40грн; з 19.01.2024 по 24.01.2024 на суму боргу 152121,14 грн у сумі 748,14 грн; з 25.01.2024 по 25.06.2024 на суму боргу 102121,14 грн у сумі 12145,72 грн; з 26.01.2024 по 25.07.2024 на суму боргу 245242,34 грн у сумі 34193,21 грн. В решті суми 493,29 грн пені у позові обгрунтовано відмовлено.
Зважаючи на те, що відповідач фактично втратив усе майно, за допомогою якого може здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток; відповідач є об`єктом критичної інфраструктури та має стратегічне значення; та окрім застосування до відповідача штрафних санкцій, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні нарахування та 3% річних, враховуючи важливість та необхідність дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, місцевий господарський суд встановив наявність низки виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру штрафу та на підставі статті 551 Цивільного кодексу України, за клопотанням відповідача зменшив розмір пені на 50% до 26220,22 грн.
Водночас апеляційна скарга не містить доводів щодо неправомірності застосування судом першої інстанції статті 551 Цивільного кодексу України, не спростовує встановлених ним виняткових обставин та не містить аргументів про порушення принципів розумності, справедливості чи балансу інтересів сторін.
З урахуванням приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, підстав для перегляду або зміни рішення місцевого господарського суду в цій частині колегія суддів не вбачає.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 14431,11 грн 3% річних та 57395,59 грн інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегією суддів за допомогою інформаційно-правової системи "Ліга: Закон" перевірено розрахунок заявленої до стягнення суми 14431,11 грн 3% річних, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, та встановлено, що обгрунтованими є нарахування 3% річних у сумі 14153,36 грн. В решті суми 277,75 грн 3% річних правомірно відмовлено.
В свою чергу, присуджена до стягнення сума 57395,59 грн інфляційних втрат за січень 2024 року на суму боргу 202121,14 грн; за період з лютого 2024 року по травень 2025 року на суму боргу 102121,14 грн; за період з лютого 2024 року по квітень 2025 року на суму 245242,34 грн, є арифметично правильною.
З огляду на встановлені обставини справи та надану їм правову оцінку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом всебічно та повно досліджено обсяг виконаних сторонами договірних зобов`язань, правильність здійснених позивачем нарахувань, а також обґрунтованість заявлених до стягнення сум основного боргу, штрафних санкцій та інших передбачених законом видів відповідальності. За результатами такого дослідження суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про часткове задоволення позову у сумі 347 363,48 грн заборгованості, 26 220,22 грн пені, 14 153,36 грн трьох відсотків річних та 57 395,59 грн інфляційних втрат.
Водночас відмова у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 26 713,51 грн пені та 277,75 грн трьох відсотків річних є наслідком обґрунтованого застосування судом першої інстанції положень статті 551 Цивільного кодексу України та здійснення перевірки правильності відповідних розрахунків, що виключає можливість їх стягнення у більшому розмірі.
Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції, не доводить неправильність визначення розміру підлягаючих стягненню сум та не свідчить про порушення судом норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі статтею 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року у справі №924/533/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №924/533/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "15" січня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Філіпова Т.Л. 

Суддя   Василишин А.Р.