ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції - Богатинський Б.В.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Справа № 640/5849/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Української військово-медичної академії на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі 

за позовом ОСОБА_1 

до Української військово-медичної академії

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Української військово-медичної академії (далі - Відповідач) в якому просив:
- визнати бездіяльність Відповідача з ненадання відповіді на звернення Позивача від 18.01.2021, подане в порядку Закону України «Про звернення громадян», (щомісячні розміри, базові місяці для обчислення індексу споживчих цін) під час військової служби в Українській військово-медичній академії за період з 01.01.2008 по теперішній час протиправною;
- зобов`язати Відповідача надати пПозивачу відповідь на його звернення від 18.01.2021 щодо індексації його грошового забезпечення (щомісячні розміри, базові місяці для обчислення індексу споживчих цін) під час військової служби в Українській військово-медичній академії за період з 01.01.2008 по теперішній час.
2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єкт надання відповіді на скаргу зобов`язаний не лише розглянути у встановлені нормативно-правовими актами строки запити і скарги, а й надати заявнику відповідь за результатами розгляду таких звернень. Втім, Відповідачем не надано до суду доказів розгляду поданого Позивачем звернення та надання письмової відповіді Позивачу про результати розгляду такого звернення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у частині визнання протиправною бездіяльності УВМА та закрити провадження в частині зобов`язання надати відповідь на звернення, стверджуючи, що судом не була врахована позиція Відповідача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Апелянт також стверджує, що Позивач у період з 01.03.2021 по 31.07.2021 працював в Українській військово-медичній академії (далі - УМВА) та мав можливість отримати відповідну довідку в будь-який момент, що також нівелювало необхідність направляти довідку поштою. Зазначає, що Позивач приходив до фінансово-економічної служби, проте його не задовільнила форма довідки і від відмовився її отримувати. 
Крім того, УМВА відзначає, що після отримання ухвали від 21.04.2025, ним було виготовлено відповідні довідки та направлено Позивачу, про що було повідомлено суду першої інстанції.
Також Апелянт посилається на створення Позивачем штучних підстав для подання позовної заяви, незацікавлення в ході розгляду справи.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
6. Від Відповідача надійшла відповідь на відзив у якому він зазначає, що належним способом вручення рішення суду є його надсилання рекомендованим листом. Відзначає, що ухвала від 21.04.2025 була зареєстрована, про що свідчить вхідний штамп датований 30.04.2025 (вх. № 299), і після реєстрації вона одразу (без зволікань) була передана до відділу супроводження судових справ (безпосередньому виконавцю). Отже, останнім днем строку надання суду відзиву на позовну заяву був 14.05.2025. В цей день і було подано відзив на позовну заяву, що свідчить про відсутність з боку Відповідача порушень положень ч. 5 ст. 162 КАС України.
Також Апелянт зазначає, що Позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження фактів та обставин щодо неодноразових звернень протягом 2021-2025 років, що виключає у даному випадку бездіяльність з боку УВМА у вигляді ігнорування відповідей на запити.
7. Позивачем подано письмові пояснення у яких стверджує про нерелевантність правових висновків Верховного Суду, на які посилається Апелянт у відповіді на відзив, про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права. Окрім того, зазначає про актуальність позовних вимог.
8. Апелянтом подано до суду заперечення у яких він зазначає, що представники УВМА, в т.ч. безпосередньо начальник УВМА - бригадний генерал медичної служби ОСОБА_2 , який має безпосередній доступ до кабінету електронного суду в ЄСІТС та не є спеціалістом у галузі права і не володіє практичними навичками користування сервісом електронного суду, постійно задіяні в заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а також він є залученим до здійснення заходів із всебічного (медичного) забезпечення та здійснення заходів медичної евакуації та надання медичної допомоги, періодично перебувають у відрядженнях. Також відзначає, що КАС України не обмежено право на подання процесуальних документів до суду в паперовій формі. 
9. Позивачем подано додаткові письмові пояснення у справі у яких посилається на обов`язок учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами. Також покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від 12.09.2025 по справі № 420/31329/24, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі № 380/4462/25. 
10. Від Відповідача надійшли заперечення на проти зазначених вище додаткових пояснень у яких він наполягає на безпідставності доводів Позивача, які засновані на власному трактуванні ним норм законодавства. Зазначає про безпідставність посилання Позивача на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі № 380/4462/25. 
11. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
12. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом від 27 листопада 2020 року №408 полковника медичної служби ОСОБА_1 , начальника кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових лікарів Української військово-медичної академії Медичних сил Збройних Сил України звільнено з військової служби.
18 січня 2021 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою, у якій просив надати інформацію та роз`яснення щодо індексації грошового забезпечення (щомісячні розміри, базові місяці для обчислення індексу споживчих цін) під час військової служби в Українській військово-медичній академії за період з 01.01.2008 по теперішній час, що здійснюється на підставі Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».
13. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у не розгляді заяви відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», Позивач звернувся до суду з цим позовом.
14. Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. (ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР).
Статтею 3 Закону № 393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Вимоги до звернення наведені у статті 5 Закону № 393/96-ВР, за змістом цієї статті звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Частиною 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно з статтею 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
За положеннями ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Висновки суду апеляційної інстанції.
15. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів відзначає, що суб`єкт надання відповіді на запит зобов`язаний не лише розглянути у встановлені нормативно-правовими актами строки запити і скарги, а й надати заявнику відповідь за результатами розгляду таких звернень.
16. Як правильно встановлено судом першої інстанції 18 січня 2021 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою, у якій просив надати інформацію та роз`яснення щодо індексації грошового забезпечення (щомісячні розміри, базові місяці для обчислення індексу споживчих цін). Водночас, Апелянтом не надано жодних належних і допустимих у розумінні ст. 73-74 КАС України доказів, що у строк, встановлений законом, Позивачу була надана відповідь. 
17. Твердження Апелянта про те, що Позивач приходив до фінансово-економічної служби, проте він відмовився отримувати довідку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи також не підтверджені доказами. Позаяк, до матеріалів справи такі довідки не долучені.
18. Принагідно, апеляційний суд відзначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що в межах цієї справи Відповідачем не зроблено.
19. Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо надання Позивачу інформації про розмір індексації його грошового забезпечення.
20. Доводи Апелянта про те, що він після отримання ухвали суду першої інстанції від 21.04.2025 він виготовив довідки та направив їх Позивачу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі дії були вчинені УВМА лише після звернення Позивача до суду з цим позовом. Окрім того, довідка № 51 від 01.05.2025 не містить відомостей щодо базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, також не надано інформації щодо нарахованої індексації за період з 01.01.2008 по 31.12.2015.
21. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у цій справі, як на тому наполягає Апелянт, оскільки повне відновлення законних прав та інтересів Позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після виправлення ним оскаржуваного порушення (п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України).
22. Отже, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову в цій справі. 
23. Посилання УМВА на звернення Позивача до Відповідача з позовами в інших справах не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.
24. Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на неврахування відзиву на позовну заяву, колегія суддів приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки відзив був поданий Відповідачем з пропуском строку, встановленого судом і клопотання про продовження такого строку УМВА не заявляла.
25. При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у цій справі, Відповідачу було роз`яснено право подати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.
Згідно довідки про доставку електронного листа, зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету Української військово-медичної академії 21.04.2025 о 16:34 /т. 1 а.с. 26/. Отже, останній день на подання відзиву - 06.05.2025, натомість, як вбачається з датованого штампу на конверті, відзив був поданий 14.05.2025.
26. Посилання Апелянта на те, що відлік встановленого судом строку розпочався з моменту отримання ним рішення суду в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.
Так, відповідно до підпунктів 15.1, 15.15 пункту 15 частини першої розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі; суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Також положеннями частин п`ятої, шостої статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно з частиною одинадцятою статті 251 КАС України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Системний аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що до можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Водночас, 17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).
У газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.
З урахуванням положень статті 253 Цивільного кодексу України, які передбачають, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, то підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонувати з 05.10.2021.
Таким чином на час прийняття судом першої інстанції ухвали від 21.04.2025 названі підсистеми (модулі) ЄСІТС уже розпочали функціонування.
За визначенням, наведеним у підпункті 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Відповідно до частин шостої-сьомої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
27. Аналіз наведених норм, у системному зв`язку з положенням пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України, враховуючи також імперативність норм статті 18 КАС України щодо органів державної влади, дає підстави для висновку, що оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс Електронного кабінету ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання документів за допомогою підсистем ЄСІТС «Електронний кабінет» та «Електронний суд» є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення.
У контексті зазначеного, апеляційний суд також акцентує увагу на тому, що початком строку для подання апеляційної скарги є момент доставлення судового рішення до електронного кабінету, а не дата фактичного отримання документа. Дата реєстрації кореспонденції не є доказом дати отримання судового рішення і не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Зазначена правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.08.2024 у справі №140/9164/23.
28. Посилання Апелянта на те, що представники УВМА, в т.ч. безпосередньо начальник УВМА - бригадний генерал медичної служби ОСОБА_2 , який має безпосередній доступ до кабінету електронного суду в ЄСІТС та не є спеціалістом у галузі права і не володіє практичними навичками користування сервісом електронного суду, постійно задіяні в заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, періодично перебувають у відрядженнях не спростовує викладеного вище, оскільки свідчить лише про неналежну організацію процесу, що не належить до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру.
29. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Апелянт не реалізував своє процесуальне право на подання відзиву у строк, встановлений судом, що призвело до його несвоєчасного надходження до Запорізького окружного адміністративного суду.
30. Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, що судом апеляційної інстанції не встановлено.
31. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
32. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
33. Таким чином, апеляційна скарга Української військово-медичної академії підлягає залишенню без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року - без змін. 
34. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС Україн, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Української військово-медичної академії - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 03 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев