ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 січня 2026 року 	Справа № 280/9113/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), Військова частина НОМЕР_2 (далі – відповідач 2), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні вимог позивача викладених ним у рапорті щодо отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн. на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути поданий позивачем рапорт щодо виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн. на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» за результатами чого прийняти рішення про задоволення рапорту відповідно до пункту 4 цієї постанови, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 після отриманого погодження у встановленому законодавством порядку від військової частини НОМЕР_1 , здійснити відповідні нарахування та виплату позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн. на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
Ухвалою суду від 10.11.2025 задоволено заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, змінено процесуальний статус Військової частини НОМЕР_2 з третьої особи на співвідповідача, у зв`язку із залученням другого відповідача розгляд адміністративної справи №280/9113/25 розпочати спочатку.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 23.08.2024 у віці 22 років, ОСОБА_1 був призваний на військову службу у Збройні Сили України за контрактом та був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Вказує, що ОСОБА_1 брав безпосередню учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України отримав травму під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що відповідно до абз.4 п.4 Постанови №153, надає право останньому на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн. Представник позивача вказує на те, що позивач у встановленому порядку звернувся з рапортом про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн. Разом з тим, у задоволенні рапорту позивача було відмовлено, оскільки згідно наданих документів, солдат ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях та отримав поранення 13.07.2025 року, підстави для виплати винагороди в розмірі 1 (один) мільйон гривень відсутні. Представник позивача вважає, що позивач виконав умови передбачені Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн. (брав участь у заходах необхідних для забезпечення захисту Батьківщини та отримав травму, яка пов`язана із захистом Батьківщини). З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач - ВЧ НОМЕР_2 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що комісією військової частини НОМЕР_1 з перевірки підстав для включення військовослужбовців до наказів на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, в межах Наказу № 125 від 25.03.2025, було перевірено пакет документів від військової частини НОМЕР_2 по відношенню до Позивача про встановлення наявності права на виплату Винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153. Так, за результатами перевірки наданих військовою частиною НОМЕР_2 документів, як вбачається з наданих документів позивач 13.07.2025 отримав вибухову травму. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Аналізуючи зазначений пакет документів, по відношенню до Позивача, комісія військової частини НОМЕР_1 прийшла до висновку (який оформлений протоколом №5.1 від 09.10.2025), про відсутність права на виплату Винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153, оскільки відповідно до Довідки № 1559/12209 Позивач 13.07.2025 року отримав поранення, проте зазначені обставини відбулись вже після 13.02.2025, тобто після дати набрання чинності цією постановою, про що і зазначено у відповіді від військової частини НОМЕР_1 №1542/11430 від 09.10.2025 яка є предметом оскарження у цій справі. На підставі вищевикладеного, вбачається відсутність підстав для прийняття позитивного рішення, щодо виплати Позивачу одноразової винагороди відповідно до абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач – ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 визначено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. Відповідач зазначає, що аналогічного змісту норма міститься в абзаці 16 описової частини Дорученні №5601/уд, а саме: військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтва), одержаних під час захисту Вітчизни (пов`язаних із захистом Батьківщини), або їх перебування та звільнення з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі. Аналізуючи пакет документів, по відношенню до позивача, комісія військової частини НОМЕР_1 прийшла до висновку (який оформлений протоколом №5.1 від 09.10.2025), про відсутність права на виплату Винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153, оскільки відповідно до Довідки №17338 та Довідки №1559/12209 позивач брав безпосередню участь в бойових діях один день 13.07.2025 і саме в цей день отримав травму, проте зазначені обставини відбулись вже після 13.02.2025, тобто після дати набрання чинності цією постановою, про що і зазначено у відповіді від військової частини НОМЕР_1 №1542/11430 від 09.10.2025. Відповідач зазначає, що відповідно до документів, які надійшли з ВЧ НОМЕР_2 , у позивача відсутнє право на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої абзацом 4 пункту 4 Постанови № 153, адже відповідно до Довідки № 17338, Позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових дій) з 13.07.2025 по 13.07.2025 (всього брав безпосередню участь в бойових діях 1 (один) день) та відповідно до Довідки № 1559/12209, Позивач 13.07.2025 року отримав вибухову травму, при цьому ці події в часі відбулись вже після дати набрання чинності Постанови №153 (тобто після 13.02.2025). З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи встановлено, що 23.08.2024 у віці 22 років, ОСОБА_1 був призваний на військову службу у Збройні Сили України за контрактом та був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , де станом на момент виникнення спірних правовідносин проходить військову службу.
За період проходження військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у періоди: з 29.10.2024 по 21.11.2024, з 24.11.2024 по 08.12.2024, з20.12.2024 по 31.12.2024, з 12.01.2025 по 19.01.2025, з 25.01.2025 по 31.01.2025, з 18.02.2025 по 24.03.2025, з 26.03.2025 по 13.04.2025, з 16.04.2025 по 22.04.2025, з 24.04.2025 по 24.04.2025, з 10.05.2025 по 14.05.2025, з 17.05.2025 по 20.05.2025, з 22.05.2025 по 26.05.2025, з 28.05.2025 по 10.06.2025, з 12.06.2025 по 22.06.2025, з 24.06.2025 по 07.07.2025, з 10.07.2025 по 12.07.2025, перебуваючи на території Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, що підтверджується Довідкою (Додаток №6 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року №887)).
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 13.07.2025 отримав вибухову травму, акубаротравму без перфорації барабанних перетинок. Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Зазначені травми були отримані ОСОБА_1 під час виконання ним бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.08.2025 №1559/12209.
З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової винагороди, відповідно до абз.4 п.4 Постанови №153 у розмірі 1 000 000,00 грн., 16.08.2025 ОСОБА_1 звернувся особисто із відповідним рапортом до військової частини НОМЕР_2 .
Під час розгляду справи судом встановлено, що рапорт позивача, разом із додатковими документами, було передано командуванням ВЧ НОМЕР_2 на розгляд комісії ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до Витягу з протоколу №5.1 від 09.10.2025 засідання комісії з перевірки документальних підстав для включення військовослужбовців до наказу на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах 1 мільйон гривень особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України у підпорядкованих військових частинах, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової винагороди, оскільки відповідно довідки про обставини травми (форма №5) від 15.08.2025 №1559/12209 командира військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях та отримав поранення 13.07.2025, що не відповідає умовам виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах 1 мільйон гривень, згідно постанови КМУ від 11.02.2025 №153, оскільки було отримано після 13.02.2025.
Також, судом встановлено, що за наслідком розгляду документів ВЧ НОМЕР_1 направлено до ВЧ НОМЕР_2 лист, в якому зазначено, що: «Згідно окремого доручення Міністерства оборони України від 26.09.2025 №5601 (абзац 16): Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) одержаних під час захисту Вітчизни (пов`язаних із захистом Батьківщини), або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися у полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Оскільки, згідно наданих Вами документів, солдат ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях та отримав поранення 13.07.2025, підстави для виплати винагороди в розмірі 1 (один) мільйон гривень відсутні».
Позивач, не погодившись з відмовою у виплаті винагороди в розмірі 1 (один) мільйон гривень, звернувся з даним позовом до суду.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) далі – Постанова №153).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Постанови №153, установлено, що: учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно пункту 4 Постанови №153 установлено, що 
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант»;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, приписи постанови КМУ №153 встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (13 лютого 2025 року): до 25 років;
3. факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64;
4. фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року) (абз.2 п.4); або безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) (абз. 4 п. 4).
Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, який був призваний на військову службу після оголошення воєнного стану на посаду до досягнення ним 25-річного віку. За час проходження позивачем військової служби відсутній факт притягнення його до адміністративної, дисциплінарної або кримінальної відповідальності, діючих дисциплінарних стягнень позивач не має.
При цьому, також між сторонами не є спірним, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців.
Посилання представника позивача на інформацію Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 19.08.2025 №1559/12577, яка видана т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_2 , відповідно до якої, солдат ОСОБА_1 з 29.10.2024 по 21.11.2024, з 24.11.2024 по 08.12.2024, з20.12.2024 по 31.12.2024, з 12.01.2025 по 19.01.2025, з 25.01.2025 по 31.01.2025, з 18.02.2025 по 24.03.2025, з 26.03.2025 по 13.04.2025, з 16.04.2025 по 22.04.2025, з 24.04.2025 по 24.04.2025, з 10.05.2025 по 14.05.2025, з 17.05.2025 по 20.05.2025, з 22.05.2025 по 26.05.2025, з 28.05.2025 по 10.06.2025, з 12.06.2025 по 22.06.2025, з 24.06.2025 по 07.07.2025, з 10.07.2025 по 12.07.2025, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України перебуваючи на території Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, суд відхиляє з огляду на таке.
Вказана довідка не є належним підтвердженням безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153.
Зазначене у довідці формулювання є загальним визначенням щодо осіб, які відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на статус учасника бойових дій.
Довідка від 19.08.2025 №1559/12577 свідчить про наявність у позивача статусу учасника бойових дій, але не свідчить про те, що позивач відноситься до категорії учасників бойових дій, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
Натомість, в матеріалах справи міститься довідка ВЧ НОМЕР_2 від 05.10.2025 №1559/17338 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, відповідно до якої солдат ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в АДРЕСА_1 , в період з 13.07.2025 по 13.07.2025 (1 день).
Суд зазначає, що під час розгляду документів ВЧ НОМЕР_1 правомірно керувалася інформацією саме з зазначеної довідки від 05.10.2025 №1559/17338, оскільки саме зазначена форма довідки використовується для умов виплати грошової винагороди за Постановою №153.
При цьому, суд зауважує, що обов`язок складання відповідної довідки покладено на ВЧ НОМЕР_2 , а тому, якщо позивач вважає, що інформація зазначена у такій довідці не відповідає дійсності, то відповідно має право оскаржити таки дії ВЧ НОМЕР_2 .
Разом з тим, предметом розгляду даної справи не є правомірність дій ВЧ НОМЕР_2 щодо формування та направлення до ВЧ НОМЕР_1 документів пов`язаних із виплатою позивачу грошової винагороди за Постановою №153.
Щодо отримання позивачем поранення, суд зазначає таке.
Так, відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.08.2025 №1559/12209, солдат ОСОБА_1 13.07.2025 отримав: «вибухову травму (13.07.2025). Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. Закрита черепно мозкова травма. Струс головного мозку. За обставин: 13.07.2025 виконуючи бойове завдання, пов`язане з захистом Батьківщини від окупаційних військ російської федерації, в результаті ворожої атаки керованими авіаційними бомбами в районі населеного пункту Великомихайлівка (Синельниківський район, Дніпропетровська область)».
Отже, позивач отримав поранення 13.07.2025.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постановою №153 визначено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Аналогічного змісту норма міститься в абзаці 16 описової частини Окремого Доручення Міністра оборони України №5601/уд, а саме: військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтва), одержаних під час захисту Вітчизни (пов`язаних із захистом Батьківщини), або їх перебування та звільнення з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), Винагорода виплачується в повному обсязі.
Отже, для застосування абзацу 4 пункту 4 Постановою №153 необхідне документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, зазначених в абзаці другому пункту 4 Постанови №153, у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій менше шести місяців станом на 13.02.2025.
При цьому, така безпосередня участь має підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме Довідкою про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, яка є додатком до Окремого Доручення Міністра оборони України №5601/уд.
Водночас, у даному випадку позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на 13.02.2025 він брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідних доказів не було надано і відповідачу – ВЧ НОМЕР_1 .
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем – ВЧ НОМЕР_1 було обґрунтовано рішення про відмову позивачу у виплаті грошової винагороди за Постановою №153.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова