ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
21.01.2026	Справа № 910/11018/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи 
за позовом державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України»
до громадської організації «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль»
про стягнення 47178,63 грн,

Представники: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До суду звернулося з позовом державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України» до громадської організації «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль» про стягнення 47178,63 грн.
За твердженням позивача, відповідач не сплатив позивачеві 36422,36 грн за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, 4217,28 грн за спожиту електричну енергію. Крім того, відповідач зобов`язаний сплатити 6538,99 грн неустойки за період з 10.01.2022 по 23.02.2022 у зв`язку з неповерненням орендованого майна після закінчення 31.12.2021 строку дій договору від 02.02.2018 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. 
Суд своєю ухвалою від 05.09.2025 відкрив провадження у справі № 910/11018/25, постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на відсутність фінансування.
Крім того, відповідач вважає, що він не несе відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, оскільки з березня 2020 року до 30.06.2023 діяли карантинні обмеження з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а наразі діє воєнний стан. 
Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:
02 лютого 2018 року державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України» (орендодавець) та громадська організація «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль» (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно площею 91,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимира Винниченка 3.
Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2017 року -1577,50 грн (п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 3.3 Договору розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.
Сторони вносили зміни до Договору.
У додатковій угоді № 5 від 24.12.2020 до Договору оренди сторони визначили строк його дії до 31.12.2021 включно.
Також 02.02.2018 державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України» (балансоутримувач) та громадська організація «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль» (орендар) уклали договір № 6/02-2 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідно до п. 2.2.3 якого орендар зобов`язався не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також комунальні та інші експлуатаційні послуги.
Крім того 02.02.2018 сторони уклали договір № 6/02-1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
03 лютого 2020 року сторони уклали договір № 6/02-3 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по вищевказаними договорами у відповідача виник борг у розмірі 36422,36 грн за послугу з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, 4217,28 грн за спожиту електричну енергію.
Станом на день розгляду справи в суді відповідач не погасив 40639,64 грн боргу.
Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.
Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Факт наявності у відповідача перед позивачем 40639,64 грн боргу належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.
Відповідно до ст. 25 Закону «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на момент дії договору) у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.
За ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до п. 10.11 Договору оренди майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.
Водночас після припинення Договору оренди відповідач не повернув майно за відповідним актом.
Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Відповідно до п. 10.12 Договору оренди за відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно орендар відшкодовує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної щомісячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передачі, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.
За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача слід стягнути 6538,99 грн неустойки за січень-лютий 2022 року.
Оцінюючи доводи відповідача про звільнення його від виконання зобов`язань внаслідок настання форс-мажорних обставин суд виходить з такого.
Форс-мажорними обставинами визнається обставина (дія чи подія), що спричинили неможливість виконання договірних зобов`язань у обумовлений сторонами строк. Ці обставини є юридичними фактами, що спричинили неможливість виконання договірних зобов`язань, і для настання яких необхідна наявність певних умов: виникнення після укладення договору; неможливість виконання зобов`язання у період їх існування; закріплення, як правило, таких обставин у договорі як таких, що звільняють від виконання зобов`язання.
Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, є зобов`язальними відносинами, які засновані на договорах.
Цивільний кодекс України зобов`язанням визначає правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є однією з підстав виникнення зобов`язань (ст. 509 Цивільного кодексу України).
Суб`єктами зобов`язання, які є елементами зобов`язання, є його сторони: управомочена сторона - кредитор, та зобов`язана сторона - боржник.
Відповідальність за порушення зобов`язання є тим правовим наслідком, який наступає за його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначають зміст зобов`язання (ст. 611 ЦК України). З огляду на це слідує, що законодавство розмежовує дії, які слід вчинити на виконання прийнятого обов`язку, що є складовою змісту зобов`язання, від дій, що є похідними від порушення обов`язку. Ці дії є окремими правовими категоріями, які мають самостійні способи захисту (ст. 16 ЦК України), та, відповідно, правові механізми, що визначають можливість їх застосування. 
Вказане свідчить про те, що приписи ст. 617 ЦК України, яка визначає випадки звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, не можуть бути застосовані для регулювання дій, що складають зміст зобов`язання і стосуються безпосередньо його виконання. 
Таким чином, військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною, яка може бути підставою для звільнення від відповідальності за прострочення сплати платежів, однак не звільняє від виконання самого обов`язку щодо їх сплати.
Крім того, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17.
Відповідачем не надано доказів неможливості виконання зобов`язань внаслідок настання форс-мажорних обставин.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.
Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача. 
Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача 3028,00 грн судового збору та 500,00 грн витрат на поштові послуги. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України до громадської організації «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль».
Стягнути з громадської організації «Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Союз Чорнобиль» (вул. Винниченка, 3, м. Київ, 04053, код 00032690) на користь державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної ради України (пров. Несторівський, 4, м. Київ, 04053, код 40159706) 40639,64 грн боргу, 6538,99 грн неустойки, 3028,00 грн судового збору, 500,00 грн витрат на поштові послуги.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду. 

.
Суддя С. А. Ковтун