ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13856/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/10/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 серпня 2025 року, ухвалене суддею Стельмащуком П.Я. у цивільній справі №607/13856/24 за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року ПрАТ "СК "Універсальна" звернулось в суд із вказаним позовом про стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 та ПрАТ "УТСК" завданих збитків у розмірі 43 343,68 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що 22 квітня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» було укладено генеральний договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/394/000001, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами. Згідно зі страховим сертифікатом № 3001/294/123557 до зазначеного договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 .
2 вересня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , допустила зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , унаслідок чого обом транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Після настання страхового випадку потерпіла особа звернулася до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду цієї заяви позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 43 343,68 грн.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «УТСК».
З метою відшкодування виплачених потерпілій особі коштів ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ПрАТ «УТСК» з відповідною вимогою. Однак, ПрАТ «УТСК» відмовило у відшкодуванні, посилаючись на статтю 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - на неподання заяви про страхове відшкодування протягом одного року з дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ПрАТ "СК "Універсальна" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, оскільки дійшов помилкового висновку про втрату ПрАТ "СК "Універсальна" права на відшкодування шкоди у зв`язку з пропуском річного строку звернення до страховика, не врахувавши, що сплив установленого статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку не припиняє самого права на відшкодування шкоди, а лише унеможливлює її отримання у позасудовому порядку. Крім цього, суд не врахував, що після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування до позивача в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, та її страховика, а також безпідставно застосував спеціальні норми страхового законодавства таким чином, що фактично позбавив позивача права на повне відшкодування шкоди, чим порушив вимоги статті 1166 Цивільного кодексу України та принцип правової визначеності.
У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Вказує, що ПрАТ "СК "Універсальна" пропущено встановлений статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк для подання заяви про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося із відповідною заявою більш ніж через рік після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не навело та не довело наявність незалежних від нього причин пропуску цього строку, а тому ПрАТ «УТСК» правомірно відмовило у страховій виплаті. Також зазначає, що зазначений річний строк є присічним та поновленню не підлягає
Щодо клопотання ПрАТ «СК «Універсальна» про розгляд справи з викликом сторін слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Копія судового рішення в такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Предметом позову у даній справі є стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.
Ціна позову у даній справі становить 43 343,68 грн. грн, розмір якої станом на 1 січня 2025 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028*30=90840,00 грн).
З огляду на категорію справи, предмет та ціну позову, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд апеляційної скарги проводити в порядку письмового, спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, колегія суддів враховує те, що ПрАТ «СК «Універсальна» не наведено будь-яких обставин, за яких розгляд апеляційної скарги слід проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Обставини справи.
22 квітня 2019 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна», як страховиком, та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», як страхувальником, укладено генеральний договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/394/000001.
Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зазначеним у п. 1 страхового сертифікату. (п. 1.1 договору).
Відповідно до страхового сертифікату №3001/294/123557 до генерального договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/394/000001, застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Toyota LC 150», 2019 р.в., номер кузова НОМЕР_3 . Страхова сума за добровільним страхуванням наземного транспорту - 980523,00 грн. Франшиза - 0,5%. Дія страхового сертифікату з 14 січня 2020 року по 13 січня 2021 року.
Власником транспортного засобу «Toyota LC», 2019 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «ОТП Лізинг», що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
2 вересня 2020 року о 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 113, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, не вибрала під час руху безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого допустила зіткнення з дорожнім знаком, внаслідок чого знак наніс пошкодження автомобілю «Toyota Lаnd Cruisеr», номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2020 року у справі №607/14727/20, яка набрала законної сили 05 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.
7 вересня 2020 року складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого перелік пошкоджень наступний: бампер передній - розрив, кріплення державного номеру переднього - розрив, решітка радіатора -тріщина.
7 вересня 2020 року ТОВ «Кристал Моторс» складено рахунок № НОМЕР_5 , згідно із яким вартість робіт та деталей для автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 40205,25 грн. без ПДВ (48246,30 грн. з ПДВ).
Згідно із платіжним дорученням №35648 від 16 вересня 2020 року кошти в сумі 48246,30 грн ТОВ «ОТП Лізинг» перерахувало на рахунок ТОВ «Кристал Моторс». Призначення платежу: оплата за ремонт після ДТП ( НОМЕР_1 ) за рах. №СКМ-К-ВА05983 від 7 вересня 2020 року.
17 вересня 2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулось до Управління патрульної поліції у Тернопільській області із запитом №4098/23-003 про надання відомостей щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 вересня 2020 року на вул. Микулинецька, 113 в м. Тернополі за участю транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .
У відповідь на запит Управлінням патрульної поліції у Тернопільській області надано довідку про дорожньо-транспортну пригоду №3020247399271179 (вих. № 6257/71/33-2020 від 23 вересня 2020 року). Отримана ПрАТ «СК «Універсальна» 25 вересня 2020 року.
20 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» складений страховий акт №63043/1, яким проведений розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 . Страхове відшкодування, яке за вирахуванням франшизи підлягає виплаті ТОВ «ОТП Лізинг», в розмірі 43343,68 грн.
Платіжним дорученням №17851 від 21 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» перерахувало ТОВ «ОТП Лізинг» 43343,68 грн. страхового відшкодування.
Станом на 2 вересня 2020 року цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «УТСК» на підставі полісу ЕР №200805169. Ліміт за шкоду майну 130000,00 грн, франшиза 500,00 грн.
3 листопада 2021 року ПрАТ «УТСК» отримало заяву ПрАТ «СК «Універсальна» вих. №63043/1 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), відповідно до якої ПрАТ «СК «Універсальна» просить перерахувати на рахунок товариства кошти в розмірі 43343,68 грн. в якості відшкодування винною особою шкоди за договором страхування (регрес) №63043/1.
Листом ПрАТ «УТСК» №463-В від 17 листопада 2021 року повідомлено ПрАТ «СК «Універсальна» про відмову у виплаті страхового відшкодування за подією від 2 вересня 2020 року, у зв`язку із порушенням строку подання встановлених законодавством документів (заяви про страхове відшкодування). Роз`яснено, що відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тому, оскільки заяву про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УТСК» отримало 3 листопада 2021 року, тобто з порушенням річного строку з моменту скоєння ДТП, останнє має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у порядку суброгації.
28 вересня 2022 року ТОВ «Юридична компанія «ІНС.ЛОУ ГРУП» склала заяву (претензію) вих. №63043/ІНС.ЛОУ для ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої просить перерахувати 43343,68 грн на банківські реквізити ПАТ «СК «Універсальна», в якості страхової виплати згідно з страховим актом №63043/1.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (Закон №85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначена позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом№1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
За вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні,у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Зазначена позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 грудня2021 року в справі № 147/66/17, провадження№14-95цс20.
Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільну-правову відповідальність.
Встановивши, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «УТСК», а ПрАТ «СК «Універсальна» на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування виплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 43 343,68 грн, що перебуває у межах установленого полісом ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення зазначеної суми з ОСОБА_1 , оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах ліміту страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Щодо позовних вимог ПрАТ "СК "Універсальна" до ПрАТ "УТСК" слід зазначити наступне. 
Згідно положень п. 37.1.4 п. 37.1. ст. 37 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції чинній на момент винекнення спірних правовідносин), підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПрАТ «СК «Універсальна» пропущено встановлений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк для подання заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки із відповідною заявою до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» позивач звернувся лише 03 листопада 2021 року, тобто після спливу одного року з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 2 вересня 2020 року, та не навів і не довів наявності незалежних від нього причин пропуску такого строку. 
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Доводи апеляційної скарги про те, що сплив річного строку нібито не припиняє самого права на відшкодування шкоди, ґрунтується на неправильному тлумаченні правової природи цього строку. Закон прямо пов`язує право на отримання страхового відшкодування саме з поданням заяви у визначений законом строк, а недотримання цього строку тягне втрату можливості реалізувати таке право у відносинах зі страховиком.
Щодо відшкодування ОСОБА_1 суми франшизи у розмірі 500,00 грн слід зазначити, що франшиза не входить до складу страхового відшкодування, яке виплачується страховиком за договором майнового страхування, а тому не може бути предметом суброгаційної вимоги. Оскільки ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 43 343,68 грн за вирахуванням франшизи, право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, перейшло до позивача виключно в межах фактично виплаченої суми. За таких обставин підстави для стягнення з ОСОБА_1 франшизи у розмірі 500,00 грн відсутні.
Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" - залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 6 січня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Гірський Б.О.

Храпак Н.М.