П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4280/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
22 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру із відкриттям поземельної книги на земельну ділянку площею 0,06 га, з кадастровим номером 6325181500:01:006:0441;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,06 га, за №200 у с/т “Світанок”, яка розташована на території Безлюдівської територіальної громади Харківського району, Харківської області з кадастровим номером: 6325181500:01:006:0441, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки і скасувати записи у поземельній книзі та внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6325181500:01:006:0441.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власницею садового будинку, літ.“А-1” з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, їй стало відомо, що під вищезазначеним садовим будинком, який їй належить на праві власності, зареєстровано право власності на земельну ділянку за іншою особою - ОСОБА_2 кадастровим номером 6325181500:01:006:0441 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3011959763251).
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - закрито. 
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, ані за Апелянткою ОСОБА_1 , ані за третьою особою – ОСОБА_2 не було зареєстровано жодних речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером №6325181500:01:006:0441.
Разом з тим, матеріали справи не підтверджують й того, що на момент проведення Відповідачем державної реєстрації земельної ділянки відбулись зміни цивільних відносин Позивача, зокрема щодо права власності на будинок, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером №6325181500:01:006:0441 та третьої особи – ОСОБА_2 .
Таким чином, дана справа про оскарження неправомірних дії Відповідача щодо державна реєстрації спірної земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, у відповідності до ст. 19 КАС України має розглядатися адміністративними судами, в порядку адміністративного судочинства.
В свою, чергу, неправомірні дії Відповідача щодо державна реєстрації спірної земельної ділянки, у подальшому стали підставою для реєстрації приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу – Палєвою Оленою Миколаївною право власності на земельну ділянку з ткадастровим номером.
15.1.2026 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суд надійшов відзив від ОСОБА_3 . У поданому відзиві просить залишити ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.12.2025 року по справі №600/4280/25-а без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що оскільки спір у даній справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Положеннями ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття “суд, встановлений законом” включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
За змістом ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 813/6286/15.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 685/1346/15-а.
Як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що є власницею садового будинку, літ.“А-1” з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, їй стало відомо, що під вищезазначеним садовим будинком, який їй належить на праві власності, зареєстровано право власності на земельну ділянку за іншою особою - ОСОБА_2 кадастровим номером 6325181500:01:006:0441 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3011959763251).
Судом встановлено, що згідно Державного акту серії ІІ-ХР №003675 ОСОБА_4 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована на території Лизогубівської сільської ради, в садівничому товаристві “Світанок”, ділянка № НОМЕР_1 (а.с. 107).
На підставі рішення виконкому Лизогубівської сільської ради народних депутатів від 09.12.1997 за № 463, ОСОБА_4 отримала цю земельну ділянку у приватну власність у 1999 році, як член садівничого товариства “Світанок” (а.с. 108 на звороті )
Як стверджує третя особа у поясненнях, ОСОБА_4 померла та спадкоємцем є її донька - ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю кадастрового номеру вказаної земельної ділянки та з метою її успадкування на її замовлення було розроблено технічну документацію та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер 6325181500:01:006:0441.
ОСОБА_2 оформила право власності на вказану земельну ділянку кадастровим номером 6325181500:01:006:0441 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2024, про що здійснено відповідний запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 106).
Як стверджує третя особа ОСОБА_2 , в подальшому вона вирішила ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на збудований на вказаній земельній ділянці садовий будинок шляхом реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта та реєстрації права власності.
Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав, 01.05.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно винесено рішення № 78673233 про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: при розгляді заяви про державну реєстрацію прав було проведено перевірку відомостей за даною адресою, після чого було виявлено, що за даною адресою вже зареєстровано об`єкт, а саме садовий будинок за реєстраційним номером: 2847399563120, право власності на який зареєстровано за особою відмінною від заявника (а.с. 106 на звороті).
Дослідженням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що в Державному реєстрі речових прав міститься запис про реєстрацію права власності на садовий будинок, літ.“А-1” з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в садівничому товаристві “Світанок” за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Даний запис внесено на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, індексний номер: 70697278 від 14.12.2023 (а.с. 102).
У відповідності до матеріалів справи встановлено, що вважаючи рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іващенко Олени Іванівни, Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, індексний номер: 70697278 від 14.12.2023 протиправним, ОСОБА_2 звернулася з позовом до Харківського районного суду Харківської області.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2025 відкрито провадження у справі № 635/6834/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Іващенко Олена Іванівна, Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про скасування рішення державного реєстратора.
Так, зі змісту ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2025 у справі № 635/6834/25 видно, що ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Іващенко Олена Іванівна, Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про скасування рішення державного реєстратора. У позовній заяві позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іващенко Олени Іванівни, Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області індексний номер: 70697278 від 14.12.2023, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 52940073 про право власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на садовий будинок, літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,7 кв.м., що знаходиться за адресою Харківська обл., Харківський район, тг. Безлюдівка, в садівничому товаристві «Світанок», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2847399563120, з одночасним припиненням права власності на цей садовий будинок та стягнути судові витрати (а.с. 101).
З Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту «Судова влада України» видно, що у провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває у справа №635/6834/25 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Іващенко Олена Іванівна, Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про скасування рішення державного реєстратора.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 існує спір про право, який розглядається Харківським районним судом Харківської області.
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч. 10 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр” земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Як вбачається з позовної заяви позивач вважає, що земельна ділянка, на які знаходиться зареєстрований на її ім`я садовий будинок, зареєстрована протиправно та її державна реєстрація підлягає скасуванню. Також позивачем зазначено, що право власності на цю ділянку зареєстровано за третьою особою.
Отже, в даному випадку позивач звернулася до суду з метою захисту своїх прав на спірну земельну ділянку, тобто переслідуючи особистий майновий інтерес та, з врахуванням положень ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч. 10 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр”, скасування державної реєстрації земельної ділянки призведе до припинення речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку, що також зачіпає особистий майновий інтерес останньої.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, оскільки спірні правовідносини за обставинами даної справи мають цивільно-правовий характер, їх розгляд належить до компетенції судів загальної юрисдикції.
Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 вже існує спір про право та дана справа не може бути розглянута за правилами адміністративного судочинства адже даний позов подано з метою захисту особистого майнового інтересу позивача та цей спір стосується особистого майнового інтересу третьої особи, а саме її права власності на спірну земельну ділянку.
Оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а в даному випадку існує спір про право цивільне, що виключає можливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства, його слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.
За правилами ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників справи, суд роз`яснює позивачу, що розгляд цієї справи слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.07.2020 у справі № 809/78/16, від 11.11.2020 у справі № 826/14406/18.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо, справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки спір у даній справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.
За змістом ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до ч. 6 ст. 143 КАС України у випадку постановляння ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Зазначеним вимогам закону ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року відповідає.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.