ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11404/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства “Спека” до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Спека” (далі – ПП “Спека”, підприємство) звернулося до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області) з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 29 вересня 2025 року №899/03-20-09-03-01 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності; зобов`язання виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництво, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, інформацію (записи, відомості) про анулювання ПП “Спека” ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 990514202400201 від 15 листопада 2024 року, терміном дії з 18 листопада 2024 року до 18 листопада 2029 року, адреса місця торгівлі: Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 16.
Позов обґрунтовано тим, що ГУ ДПС України у Волинській області провело фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо підакцизних товарів у господарській за вказаною вище адресою. Актом перевірки від 15 серпня 2025 року №9-03/22705/09-02/20134464 встановлено порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі – ПК України). Зазначеною нормою вимагається, щоб акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, були обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
На підставі висновків акта перевірки та з посиланням на пункт 14 частини другої статті 46 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-IX “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (далі – Закон №3817-IX) прийняте рішення від 29 вересня 2025 року №899/03-20-09-03-01 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі.
Позивач вважає, що у контролюючого органу не було підстав для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності. На акцизному складі (уніфікований номер 1005999) є три витратоміри-лічильники рівня палива, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі та повірені ДП “Волиньстандартметрологія” в січні 2023 року, в квітні 2024 року та в травні 2025 року. За приписами підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників. За доводами позивача, з урахуванням абзацу дванадцятого підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, якщо проведення повірки витратоміра-лічильника під час перевірки не є підставою припинення дії ліцензії, то наявність під час перевірки повірених витратомірів-лічильників теж не може бути підставою для анулювання ліцензії.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити, зобов`язавши ГУ ДПС у Волинській області також виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництво, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, інформацію (записи, відомості) про анулювання йому ліцензії на право оптової торгівлі пальним.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а.с.59-61).
Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.72-77). В обґрунтування цієї позиції вказав, що за результатами проведення фактичної перевірки місця провадження діяльності ПП “Спека” відповідно до ліцензії на право на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним від 15 листопада 2024 року №990514202400201 прийнято рішення від 29 вересня 2025 року №899/03-20-09-03-01 про припинення на підставі пункту 14 частини другої статті 46 Закону №3817-IX дії ліцензії. Фактичною підставою для прийняття такого рішення встановлено недотримання позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України. Так на акцизному складі (уніфікований номер 1005999), де здійснює свою господарську діяльність ПП “Спека”, три паливороздавальні колонки, які встановлені та використовуються для відпуску пального, у період з 04 січня 2023 року по 05 квітня 2024 року та з 05 квітня 2024 року по травень 2025 року не мали позитивних результатів повірки або оцінки відповідності (проведених відповідно до законодавства), та відповідно не виконували функції витратомірів-лічильників, й вважається, що акцизний склад у цей період не був обладнаний витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу. На дату закінчення перевірки не надано позитивного висновку результату повірки або оцінки відповідності (та відповідно підтвердження виконання функції витратомірів-лічильників) паливороздавальних колонок, які використовуються для відпуску пального, у період з 04 січня 2024 року по 05 квітня 2024 року та з 05 квітня 2025 року по травень 2025 року. При цьому відсутність порушень станом на дату проведення перевірки та оформлення її результатів не спростовує факт вчинення порушення у періодах, які підлягали перевірці з урахуванням вимог статті 102 ПК України.
У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.141-143), додатково вказавши, що на акцизному складі (уніфікований номер 1005999) він проводить оптову торгівлю нафтопродуктами (ліцензія №990514202400201), зберігання та видачу пального іншим суб`єктам господарювання згідно з договорами зберігання пального. Покупці нафтопродуктів проводять безготівкові розрахунки за допомогою банківських систем дистанційного обслуговування; витратоміри, які ним використовуються, не мають відлікових пристроїв для індикації ціни та вартості виданої дози, а лише фіксують об`єм, тобто використовуються лише для безперервного та динамічного вимірювання кількості рідин, тому згідно з пунктом 40 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 “Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями” (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547, далі – Наказ №1747) їх міжповірочні інтервали складають 4 роки. З цих міркувань позивач вважає, що відсутні підстави для анулювання ліцензії відповідно до пункту 14 частини другої статті 46 Закону №3817-IX.
У запереченні на відповідь на відзив (а.с.145-147) відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, та зауважив, що абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України регулюється тимчасовий порядок вимірювання обсягів пального на акцизному складі у випадках, коли основні прилади обліку, тобто рівнемір-лічильник або витратомір-лічильник вийшли з ладу, проходять повірку або калібрування, але лише протягом обмеженого часу та за умови використання повірених приладів. Наявність дійсної повірки засобів вимірювальної техніки станом на дату перевірки не свідчить про її наявність у періоді, який підлягав перевірці, тобто обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального.
Відповідач вважає безпідставним твердження позивача на те, що повірка паливороздавальної колонки має здійснюватися один раз на чотири роки. Згідно з Переліком категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №374 (далі – Перелік №374), до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки віднесено, зокрема, паливороздавальні колонки (ПРК). Критерієм класифікації є тип засобу вимірювальної техніки, визначений у свідоцтві про затвердження типу. При цьому Наказом №1747 встановлено, що міжповірочний інтервал для паливороздавальних колонок становить 1 рік. У формулярі (паспорті) засобу вимірювальної техніки вказано саме паливороздавальна колонка. Те саме - у рахунку від 09 травня 2025 року №ВМ05-01161-75 та акті приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) від 03 липня 2025 року №ВМ05-01161-75. На переконання відповідача, те, що така колонка не виконує функції відпуску пального за грошовими розрахунками, не впливає на визначення міжповірочного інтервалу цього типу засобу вимірювальної техніки. Повірка у цьому випадку повинна здійснюватися щорічно і ПП “Спека” проводить повірку щороку, але з простроченням на 1-3 місяці, що підтверджує обізнаність стосовно щорічного міжповірочного інтервалу.
Від сторін не надходили клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Суд звертає увагу представника відповідача, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене у відзиві на позовну заяву представником відповідача клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не підлягало вирішенню судом по суті.
Перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові, електронні докази, суд встановив такі обставини.
ПП “Спека” отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 990514202400201 від 15 листопада 2024 року) терміном дії з 18 листопада 2024 року до 18 листопада 2029 року (а.с.17).
На підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 04 серпня 2025 року №2656-п (а.с.78), направлень від 05 серпня 2025 року №4165/03-20-09-02-12 та №4166/03-20-09-02-12 (а.с.79) у період з 05 по 14 серпня 2025 року у місці фактичного провадження ПП “Спека” діяльності (оптова торгівля пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним), що розташоване за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 16, була проведена фактична перевірка дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів зі складанням акта перевірки від 15 серпня 2025 року №03/22705/09- 02/20134464 (а.с.10-15).
За змістом акта перевірки (розділ ІІІ) з-поміж іншого встановлено, що на акцизному складі ПП “Спека” (уніфікований номер 1005999) за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 16, наявні три місця відпуску пального наливом, які обладнані витратомірами-лічильниками на колонці типу Salzkotten (серійний номер 32045/89), на колонці типу Salzkotten (серійний номер 26477/87) та на колонці типу Adast (серійний номер 37351/87), які відповідно до наданих до перевірки копій формулярів по експлуатації та ремонту колонки були повірені в січні 2023 року (підтверджується наданими до перевірки актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) №М12-000002, рахунком №М12-000002 від 04 січня 2023 року згідно з договором від 04 січня 2023 року); наступна повірка була проведена 05 квітня 2024 року (підтверджується наданим до перевірки актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) №ВМ03-00052-75 від 05 квітня 2024 року згідно з договором від 08 березня 2024 року №ВМ24-01032-75). Після цього повірка вказаних колонок згідно з формулярами по експлуатації та ремонту була проведена у травні 2025 року (підтверджується наданим до перевірки актом приймання – передачі виконаних робіт (послуг) №ВМ05-01161-75 від 03 липня 2025 року згідно з договором від 09 травня 2025 року №ВМ25-02775-85). Таким чином, на акцизному складі (уніфікований номер 1005999) паливороздавальні колонки, що встановлені та використовуються для відпуску пального (типу Salzkotten із серійними номерами 32045/89 та 26477/87 та типу Adast із серійним номером 37351/87) у період з 04 січня 2023 року по 05 квітня 2024 року та з 05 квітня 2024 року по травень 2025 року не мали позитивних результатів повірки або оцінки відповідності (проведених відповідно до законодавства) та відповідно не виконували функції витратомірів-лічильників, а акцизний склад (уніфікований номер 1005999) у цей період не був обладнаний витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Не погодившись із висновками акта перевірки від 15 серпня 2025 року №03/22705/09-02/20134464 (щодо вказаного та інших виявлених порушень), ПП “Спека” подало заперечення від 29 серпня 2025 року №25 (а.с.121-127).
Листом від 29 серпня 2025 року №2611/12/03-20-09-02-19 ГУ ДПС у Волинській області повідомило підприємство про розгляд заперечень 09 вересня 2025 року о 08:30 в приміщенні ГУ ДПС у Волинській області (а.с.128), а листом від 12 вересня 2025 року №2758/12/03-20-09-02-19 - про результати розгляду заперечень, якими, як вважає контролюючий орган, не спростовано висновків акта фактичної перевірки (а.с.129-137).
29 вересня 2025 року ГУ ДПС у Волинській області на підставі висновків акта перевірки прийняло рішення №899/03-20-09-03-01 про припинення дії ліцензії (реєстраційний номер: 990514202400201 від 15 листопада 2024 року) на право оптової пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним; підстава - пункт 14 частини другої статті 46 Закону №3817-IX (а.с.18).
Рішення від 29 вересня 2025 року №899/03-20-09-03-01 є предметом оскарження у цьому спорі.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон №3817-IX.
Для цілей цього Закону наведені у частині першій статті 1 Закону №3817-IX терміни вживаються в такому значенні: ліцензія – право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності; надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично; припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до пункту 65 частини першої статті 1 Закону №3817-IX органами ліцензування є: територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - у частині здійснення ліцензування оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, сидром та перрі (без додавання спирту), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального.
Частиною першою статті 46 Закону №3817-ІХ встановлено, що дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Приписами частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ визначено підстави для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Згідно з частиною п`ятою статті 46 Закону №3817-IX рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.
У разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.
Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (частина десята статті 46 Закону №3817-IX).
За обставин справи на підставі пункту 14 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ рішенням ГУ ДПС у Волинській області припинено ПП “Спека” дію ліцензії від 15 листопада 2024 року 990514202400201 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, яка бла видана на період з 18 листопада 2024 року до 18 листопада 2029 року (а.с.17).
Так відповідно до пункту 14 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є факт необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (крім випадків, встановлених абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, про що у встановленому порядку повідомлено податковий орган), встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки.
В контексті спірних правовідносин необхідно зазначити, що підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України установлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Отже, обов`язковими умовами виконання встановленими на акцизних складах паливороздавальними та/або оливороздавальні колонками функцій витратомірів-лічильників, є наявність позитивних результатів їх повірки або оцінки відповідності, проведених відповідно до законодавства, та їх реєстрація в Реєстрі. Підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України однозначно визначає, що за відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності витратомірів-лічильників (паливороздавальних колонок, щоб виконувалися функції витратомірів-лічильників) акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками.
Абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України обумовлено, що під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника визначення даних про обсяги залишків пального та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства. Застосування такого способу вимірювання може здійснюватися не більше 20 календарних днів поспіль (для акцизних складів, які є місцями роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, - не більше 15 календарних днів поспіль) та не більше чотирьох разів протягом календарного року.
По суті наведеною нормою регулюється тимчасовий порядок вимірювання обсягів пального на акцизному складі у випадках, коли основні прилади обліку (рівнемір-лічильник або витратомір-лічильник) вийшли з ладу, проходять повірку або калібрування. Проте такий спосіб обмежений часом та дозволений за умови використання повірених приладів, що з одного боку, дає суб`єкту господарювання уникнути зупинки діяльності через технічні проблеми, а з іншого боку, встановлює запобіжник можливим зловживанням в обліку.
За приписами статті 17 Закону України від 15 червня 2014 року №1314-VІІ “Про метрологію та метрологічну діяльність” законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.
Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
За доводами позивача, оскільки ПП “Спека” використовує витратоміри, які не мають відлікових пристроїв для індикації ціни та вартості виданої дози, а лише фіксують об`єм, то згідно з пунктом 40 Наказу №1747 міжповірчі інтервали для таких лічильників, витратомірів, а також вимірювальних систем складають 4 роки.
Надаючи оцінку цим доводам, суд враховує, що на акцизному складі (уніфікований номер 1005999), де здійснює свою господарську діяльність ПП “Спека”, наявні три місця відпуску пального наливом, які обладнані витратомірами-лічильниками на колонках типу Salzkotten (серійні номери 32045/89 та 37351/87) та типу Adast (серійний номер 37351/87) та відповідно до формулярів (а.с.19-21) зазначені колонки класифіковані як паливороздавальні; в рахунку від 09 травня 2025 року №ВМ05-01161-75 (а.с.23) та акті приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) від 03 липня 2025 року №ВМ05-01161-75 (а.с.24) вказано про виконання Волинською філією Державного підприємства “Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” метрологічних робіт (послуг), а саме “повірка ЗР ЗВТ Колонка паливороздавальна, у кількості 3 штуки”.
Згідно з пунктом 53 Переліку №374 до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки віднесено паливороздавальні колонки для заправки автомобілів: світлими нафтопродуктами, мастилами; скрапленим газом; стисненим газом.
У додатку 7 до Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютому 2016 року №163, визначено, що колонка паливороздавальна - вимірювальна система, призначена для заправки автотранспортних засобів, малих суден та малих літаків.
Отже, ключовою характеристикою паливороздавальної колонки є її функціональна спроможність вимірювати кількість виданого пального, а не функція відпуску пального за грошовими розрахунками. Тобто, критерієм класифікації є тип засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до пункту 53 Наказу №1747 міжповірочний інтервал паливороздавальних колонок для заправки автомобілів: світлими нафтопродуктами, мастилами, скрапленим газом, стисненим газом складає 1 рік.
Наданими до перевірки контролюючому органу та суду формулярами по експлуатації і ремонту колонки для рідкого палива підтверджено, що паливороздавальні колонки (типу Salzkotten із серійним номером 32045/89, із серійним номером 26477/87 та типу Adast із серійним номером 37351/87), які є засобами вимірювальної техніки, пройшли повірку у листопаді 2021 року, у січні 2023 року, у квітні 2024 року, у травні 2025 року (а.с.19-21).
На момент завершення фактичної перевірки, документи, які свідчать про позитивний результат повірки вказаних паливороздавальних колонок, що встановлені та використовуються для відпуску пального з акцизного складу у період з 04 січня 2024 року по 05 квітня 2024 року та з 05 квітня 2025 року по травень 2025 року, позивачем не надано. Зазначення відповідачем в акті перевірки від 15 серпня 2025 року №03/22705/09-02/20134464 іншого періоду не змінює висновку акта перевірки, а період уточнено при розгляді заперечення на акт перевірки (а.с.129-136).
З додатку 4 до акта перевірки вбачається, що у вказані періоди відбувалася реалізація пального.
Отже, неспростованим є той факт, що у період з 04 січня 2024 року по 05 квітня 2024 року та з 05 квітня 2025 року по травень 2025 року паливороздавальні колонки для відпуску пального споживачам позитивного результату повірки або оцінки відповідності не мали, тобто такі не виконували функцій витратомірів-лічильників, а акцизний склад (уніфікований номер 1005999) у ці періоди не був обладнаний витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, що свідчить про порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
При цьому ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів).
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок Верховним Судом у справі №826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).
З огляду на зазначене відсутність порушень станом на дату проведення перевірки та оформлення її результатів не спростовує факт вчинення порушення у попередніх періодах, які підлягали перевірці з урахуванням вимог статті 102 ПК України.
Зазначена у позовній заяві правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19 січня 2023 року у справі №580/9246/21, не є релевантною для розгляду цієї справи, оскільки стосуються інших обставин. Так під час розгляду справи №580/9246/21 судом вирішувалось питання правомірності застосування штрафних санкцій на підставі положень статті 128-1 ПК України, виходячи з положень підпункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України. Натомість у цій справі спірним є питання правомірності прийняття контролюючим органом рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності на підставі пункту 14 частини другої статті 46 Закону №3817-ІХ.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що наявними у справі доказами підтверджуються правові та фактичні підстави для прийняття контролюючим органом рішення від 29 вересня 2025 року №899/03-20-09-03-01 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, що є повноваженням відповідача та відповідає підставам та способу прийняття такого рішення, визначеним законодавцем у статті 46 Закону №3817-ІХ, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.
Керуючись статтями 2, 72-77, 162, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства “Спека” (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 20134464) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк