ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 грудня 2025 року	Справа №160/28709/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1. м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №047150033422 від 12 вересня 2025 року про відмову призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 04.09.1989 по 08.02.1996, з 21.08.2002 по 07.02.2003 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24 вересня 1982 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04 вересня 2025 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, 22.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії № 047150033422 від 12 вересня 2025 року. Позивач з вказаним рішенням не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 10.10.2025р. відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
23.10.2025р. від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що 04.09.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.09.2025 року Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №047150033422 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 04.09.2025 про призначення пенсії та доданих до неї документів, до страхового стажу не зараховано періоди, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 24.09.1982: - роботи з 04.09.1989 по 08.02.1996, оскільки не збігається в часі дата звільнення з роботи (08.02.1996) з датою наказу на звільнення з роботи (26.07.1999), в підставах внесення запису; - отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 12.08.2002 по 07.02.2003, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Зазначає, що у трудовій книжці НОМЕР_2 виданої від 24.09.1982 року відсутні відомості, щодо періодів отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 12.08.2002 по 07.02.2003 роки. Так, страховий стаж особи становить 28 років 08 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058. Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 12.09.2025 №047150033422 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 04 вересня 2025 року із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення від 12 вересня 2025 року №047150033422 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 років. Додатково зазначено, що вік заявниці 60 років, страховий стаж особи становить 28 років 08 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 24.09.1982 з 04.09.1989 по 08.02.1996, оскільки не збігається в часі дата звільнення з роботи (08.02.1996) з датою наказу на звільнення з роботи (26.07.1999) в підставах внесення запису; отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 21.08.2002 по 07.02.2003, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
Позивач із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії №047150033422 від 12 вересня 2025 року позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Як встановлено судом, пенсійним органом до страхового стажу не було враховано період роботи позивача з 04.09.1989 по 08.02.1996, оскільки не збігається в часі дата звільнення з роботи (08.02.1996) з датою наказу на звільнення з роботи (26.07.1999) в підставах внесення запису, а також період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 21.08.2002 по 07.02.2003, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 04.09.1989 по 08.02.1996 (запис № 6,7, 8, 9, 10), також трудова книжка містить записи про початок виплати матеріальної допомоги в період з 12.08.2002 по 07.02.2003р.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є в наявності певні недоліки в оформлені трудової книжки, такі як дата звільнення з роботи не збігається в часі з датою наказу на звільнення з роботи, оскільки наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, період роботи з 04.09.1989 по 08.02.1996 має бути зарахований до страхового стажу позивача. 
Також суд зауважує, що записами трудової книжки позивача підтверджено, що позивач у період з 12.08.2002 по 07.02.2003р. отримував виплату матеріальної допомоги у зв`язку з безробіттям, а тому спірний період з 21.08.2002р. по 07.02.2003р. підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача на підставі таких записів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №047150033422 від 12 вересня 2025 року про відмову призначенні пенсії слід визнати протиправним та скасувати.
Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 04.09.1989 по 08.02.1996, з 21.08.2002 по 07.02.2003 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24 вересня 1982 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області понесені судові витрати в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №047150033422 від 12 вересня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 04.09.1989 по 08.02.1996, з 21.08.2002 по 07.02.2003 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24 вересня 1982 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна