Справа № 202/14446/24
Провадження № 2-др/202/5/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(додаткове)

13 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді - Мачуського О.М.
за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву представника  ОСОБА_1 - адвоката Борсука В.М. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 202/14446/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа № 202/14446/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за результатом розгляду якої, 26 грудня 2025 року ухвалено рішення.
31 грудня 2025 року представник представника ОСОБА_1 - адвокат Борсук В.М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50500 грн., а також судовий збір в розмірі 9247,51 грн..
13 січня 2026 року представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 - адвокат Євіч В.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав клопотання в якому зазначив про не співмірність витрат відповідача на правову допомогу з фактично отриманим останньою розміром послуг. Також представник Романіва І.М. просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката, вартість якої склала 370000,00 гривень та витрати судового збору в сумі 7751,36 гривень.
В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. В прохальній частині заяви віл 13.01.2026 року представник ОСОБА_3 - адвокат Євіч В.В, просив провести судове засідання без його участі.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За вказаних обставин,з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 202/14446/25, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до матеріалів справи, в судовому засіданні 17 грудня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення, яке відбудеться 26 грудня 2025 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2025 року, ухваленому за результатом розгляду справи № 202/14446/25, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, частково задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, наступне майно: квартиру загальною площею 32,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, загальною площею 28,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж АДРЕСА_3 ; гараж № НОМЕР_1 загальною площею 24,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль марки RENAULT KANGOO, державний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см. куб., номер VIN: НОМЕР_3 ; човен 3689 «Прогрес-2», 1971 року будівництва. Поділено спільне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступним чином: визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру загальною площею 28,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_4 загальною площею 23 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_5 ; автомобіль марки RENAULT KANGOO, державний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см. куб., номер VIN: НОМЕР_3 ; човен 3689 «Прогрес-2», 1971 року будівництва; визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 32,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 загальною площею 24,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 106 316,09 грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля марки RENAULT KANGOO, державний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см. куб., номер VIN: НОМЕР_3 та човна 3689 «Прогрес-2», 1971 року будівництва у розмірі різниці вартості спільного майна, що підлягає поділу та що має враховуватись при поділі.
Водночас, питання про розподіл понесених сторонами судових витрат з оплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, судом під час ухвалення рішення, не вирішено.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
До закінчення судових дебатів у справі, 17.12.2025 року представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокатом Борсук В.М. було подано клопотання (заяву) щодо надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Рішення суду ухвалено 26 грудня 2025 року, а 31 грудня 2025 року представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 202/14446/25, в якій просив суд вирішити питання про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на професійну правничу допомогу й оплату судового збору, подана з дотриманням строків, передбачених ЦПК України. 
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», сторонами понесені витрати з оплати судового збору, а саме: ОСОБА_3 за звернення до суду з позовною заявою сплати судовий збір в сумі 7751,36 гривень; ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної заяви сплатила судовий збір в розмірі 9247,51 гривень.
З наданих представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) під час розгляду справи документів встановлено, що між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «Шерман» в особі партнера Євіча Вадима Вадимовича укладено Договір № 15/11/25 про надання правової допомоги від 15.11.2024 року, за умовами якого: ОСОБА_3 доручив, а АО прийняло на себе зобов`язання захищати права і законні інтереси клієнта в судах всіх інстанцій та юрисдикцій у спорах, зл стосуються правовідносин з його колишньою дружиною ОСОБА_1 з приводу розподілу майна подружжя та інших питань (п. 1.1.); сторони домовились, що оплата послуг буде проводитись на підставі виставленого рахунку (п.3.1.) АО надає ОСОБА_3 акт наданих послуг та звіт, що є додатком до акту наданих послуг, за попередній місяць (п.3.2.); клієнт протягом трьох днів з моменту отримання акту наданих послуг зобов`язаний підписати його, сплатити вартість послуг невідкладно після підписання такого акту, але не пізніше наступного дня його підписання. 
Обсяг та вартість виконаних робіт визначений детальному описі наданих послуг від 15.12.2025 року та в акті наданих послуг № 17 від 15.12.2025 року, згідно з якими АО «Шерман» надало ОСОБА_3 правову допомогу на загальну суму 37000,00 гривень.
Також, з поданих представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) документів встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Борсуком В.М. укладено Договір про надання правничих (юридичних) послуг № 2 від 13 січня 2025 року, за умовами якого: адвокат прийняв зобов`язання надати юридичні послуги клієнту, а клієнт зобов`язалась прийняти та оплатити надані юридичні послуги (представництво в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська у цивільній справі 202/14446/24) на умовах та у строки, передбачені цим договором (п. 1.1.); оплата юридичних послуг здійснюється замовником готівкою. Сторони визначили розмір гонорару в сумі, яка зазначена в Додатку № 1 до цього Договору (п. 3.2, п. 3.3..).
Обсяг та вартість виконаних робіт визначений актах № 1 від 18.02.2025 року, № 2 від 23.04.2025 року, № 3 від 03.07.2025 року, № 4 від 14.10.2025 року, № 5 від 17.12.2025 року виконаних робіт по договору № 2 від 13.01.2025 року , згідно з якими, адвокат Борсук В.М.. надав ОСОБА_1 правову допомогу на загальну суму 50500,00 гривень.
Дану суму було сплачено ОСОБА_1 на користь адвоката Борсука В.М., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №1 від 18.02.2025 року на суму 5500 гривень, № 2 від 23.04.2025 року на суму 10500 гривень, № 3 від 03.07.2025 року на суму 13500 гривень, № 4 від 14.50.2025 року на суму 12500 гривень, №5 від 17.12.2025 року на суму 8500 гривень.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Стороною відповідача (позивача за зустрічним позовом) не подано клопотань про зменшення розміру витрат понесених позивачам (відповідачем за зустрічним позовом) на правничу допомогу.
Разом з тим, представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 - адвокатом Євіч В.В. подано клопотання в якому вказано на неспівмірність розміру витрат на правову допомогу адвоката, так як вартість явно завищена. Зазначено, що фактично відбулось менше судових засідань, ніж представником відповідача зазначено в заяві. Окрім того, представником позивача було підготовлено та подано більше документів, ніж представником відповідача, але розмір витрат у представника відповіадача значно більший. 
Так, вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, тощо.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також позицію позивача, представник якого заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатами робіт, часу, витраченому адвокатами на виконання надання послуг та їх обсяг, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 37000 гривень.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що судові витрати ОСОБА_3 склали 44751,36 гривень (7751,36 гривень (судовий збір + 37000 гривень - витрати на правову допомогу). Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, то дані судові витрати в повному обсязі покладаються на ОСОБА_1 .
Судові витрати ОСОБА_1 визначені судом в сумі 46247,51 гривень (9247,51 гривень(судовий збір) + 37000 гривень(витрати на правову допомогу)). Оскільки зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, то понесені останньою судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, покладаються на ОСОБА_3 в сумі 32373,26 гривень (6473,26 гривень(судовий збір) + 25900 гривень(витрати на правову допомогу)). Інша частина понесених ОСОБА_1 судових витрат, залишається за нею.
Водночас, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи наведене, оскільки більшу суму судових витрат покладено на ОСОБА_1 , то суд доходить висновку про необхідність зобов`язати останню сплатити ОСОБА_3 різницю даних сум, що складає 12378,10 гривень.
З урахуванням викладених вище обставин та вимог чинного законодавства, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання представника позивача та ухвалення додаткового рішення по справі. 
Керуючись ст. 127, 137-141, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити по цивільній справі 202/14446/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, додаткове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ,різницю покладених судових витрат в сумі 12378,10 гривень.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя         О.М. Мачуський