К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року місто Київ

справа № 761/1695/22
апеляційне провадження № 22-ц/824/1709/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання:Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка, подану представником Мельник Таїсією Миколаївною, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Романишеної І.П. від 16 червня 2025 року у справі за заявою представника Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Мельник Таїсії Миколаївни про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України, правонаступником якого є Київський національний університет імені Тараса Шевченка, про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

У грудні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії державного управління при Президентові України (далі - Академія) про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Національної академії державного управління при Президентові України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 228 276 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 2 282 грн 76 коп.

Ухвалою Верховного Суду від 9 січня 2024 року залучено до участі у справі Київський національний університет імені Тараса Шевченка як правонаступника відповідача Національної академії державного управління при Президентові України. 

У червні 2025 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка (далі - Університет) звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року разом з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення мотивовано тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Національної академії державного управління при Президентові України середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 228 276 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 2 282 грн 76 коп.

У зв`язку з реорганізацією Академії, комісія з реорганізації працювала не за юридичною адресою, куди б мали приходити повідомлення про розгляд справи, тому ні комісії з реорганізації Академії, ні Університету не було відомо про існування справи.

Вказує, що лише після отримання ухвали Верховного Суду від 9 січня 2024 року стало відомо про існування даної справи. Проте Університет не мав процесуального права оскаржити заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки дана справа вже була на розгляді у Верховному Суді. На виконання ухвали Верховного Суду від 9 січня 2024 року Університет взяв участь у продовженні розгляду справи, як правонаступник відповідача.

За наслідками поданої Університетом касаційної скарги, Верховний Суд ухвалою від 25 березня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження з тих підстав, що питання про права та обов`язки Університету, вирішені у суді першої інстанції, не переглядалися в апеляційному порядку. У подальшому Університет звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, у прийнятті якої ухвалою апеляційного суду від 19 травня 2025 року відмовлено, після чого подано заяву про перегляд заочного рішення. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року у задоволенні клопотання Київського національного університету імені Тараса Шевченка про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Заяву Київського національного університету імені Тараса Шевченка про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заява про перегляд заочного рішення подана з пропуском строку, встановленого статтею 284 ЦПК України, а наведені заявником причини пропуску строку не є поважними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Мельник Т.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції вирішив формально, без з`ясування особливостей обставин справи. Зокрема, суд не врахував складності справи та її специфічності (правонаступництво), адже Університет не був учасником справи під час ухвалення заочного рішення, незважаючи на те, що на момент ухвалення заочного рішення Академія вже перебувала у стані припинення. У клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Університет наголошував на недобросовісності позивача, який був обізнаний про неналежність відповідача Національної академії державного управління при Президентові України.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував поведінки Університету, який з моменту вступу у справу проявляв зацікавленість та добросовісність до своїх процесуальних обов`язків. Університет не вважав за можливе звертатися до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення від 23 січня 2023 року, оскільки справа вже розглядалася у Верховному Суді, який у своїй ухвалі від 25 березня 2025 року вказав Університету на порядок оскарження рішення суду першої інстанції шляхом звернення до суду апеляційної інстанції.

Наголошує, що дана справа має велике значення для Університету, оскільки виконання заочного рішення шляхом виплати ОСОБА_1 присудженої суми призведе до порушення правил ведення фінансово-господарської діяльності та нецільового використання бюджетних коштів, адже Університет не є роботодавцем позивача та не порушував його трудові права.

Також, як на підставу скасування ухвали скаржник вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні заочного рішення, яке на його думку містить фундаментальні недоліки та помилки правосуддя, внаслідок яких грубо порушено права Університету.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

Представник Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Мельник Т.М. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Національної академії державного управління при Президентові України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 228 276 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 2 282 грн 76 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року скасовано. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, у зв`язку з тим, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 9 січня 2024 року залучено до участі у справі Київський національний університет імені Тараса Шевченка як правонаступника відповідача Національної академії державного управління при Президентові України.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 3 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних збитків (індексації заробітної плати) змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 лютого 2025 року. 

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2025 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги Київського національного університету імені Тараса Шевченка на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року.

У червні 2025 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року разом з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Статтею 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію, відповідно до якої положення статей 284-287 ЦПК України, що регулюють заочний розгляд справи, не встановлюють спеціального чи відмінного від загального порядку дій суду у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. За відсутності у главі 11 розділу III ЦПК України прямого регулювання наслідків пропуску такого строку, підлягають застосуванню загальні положення цього Кодексу щодо процесуальних строків.

Інститут процесуальних строків є універсальним і поширюється на всі види цивільного судочинства та всі його стадії, у тому числі на процедуру заочного розгляду справи, якщо відповідними нормами не встановлено спеціальних правил. З огляду на це, у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд має застосовувати положення частини другої статті 126 ЦПК України, які передбачають залишення такої заяви без розгляду.

Разом із тим, питання поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає вирішенню за загальними правилами статті 127 ЦПК України. Оцінка поважності причин пропуску строку та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції суду першої інстанції, до якого подано відповідну заяву. У разі відсутності поважних причин для поновлення строку наслідком його пропуску є залишення заяви без розгляду, а не відмова у її задоволенні.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повноваження суду, визначені частиною третьою статті 287 ЦПК України, стосуються розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті та не підлягають застосуванню у випадках, коли така заява подана з пропуском установленого законом строку.

Звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення у червні 2025 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка, як на підставу для поновлення строку на подання заяви, посилався на те, що ні він, як правонаступник відповідача, ні безпосередньо відповідач не були повідомлені про розгляд справи; про наявність справи стало відомо після отримання ухвали Верховного Суду від 9 січня 2024 року, якою замінено відповідача Національну академію державного управління справами при Президентові України на його правонаступника Київський національний університет імені Тараса Шевченка; Університет не вважав за можливе звертатися до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки справа вже розглядалася у Верховному Суді; Верховний Суд в ухвалі від 25 березня 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка вказав на порядок оскарження заочного рішення шляхом звернення до суду апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, про існування спору та безпосередньо про заочне рішення від 23 січня 2023 року Університет дізнався у січні 2024 року під час перебування справи на розгляді у Верховному Суді, про що безпосередньо зазначено у заяві про перегляд заочного рішення. Також у січні 2024 року представником Університету було подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про обізнаність відповідача зі змістом заочного рішення.

З матеріалів справи також убачається, що під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 представник Університету брав активну участь у розгляді справи у касаційному суді; провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у Верховному Суді закінчено у червні 2024 року.

Водночас, незважаючи на те, що відповідач був обізнаний про наявність справи та ухвалення заочного рішення ще у січні 2024 року, заяву про його перегляд подано лише 2 червня 2025 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені Київським національним університетом імені Тараса Шевченка причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є неповажними, а тому відсутні підстави для поновлення строку на подання заяви.

До того ж, суд першої інстанції вказав на те, що будь-яких об'єктивних перешкод для подання заяви про перегляд заочного рішення з дотриманням строку, визначеного статтею 284 ЦПК України, після того як стало відомо про наявність спору та ознайомлення представника з матеріалами справи відповідачем не зазначено.

Також суд першої інстанції наголосив на тому, що порушення відповідачем порядку оскарження заочного рішення (оскарження спочатку до касаційного суду, а після цього до апеляційного суду) не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджали відповідачу подати заяву про перегляд заочного рішення з дотриманням вимог статті 284 ЦПК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки суду, адже положення чинного ЦПК України не містять заборони на подання до суду першої інстанції заяви про
перегляд заочного рішення під час перебування справи на розгляді у суді касаційної інстанції. 

З огляду на викладене колегія суддів вважає недоречними доводи скаржника про те, що під час перебування справи у Верховному Суді він не вважав за можливе звертатися до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Посилання скаржника на те, що в ухвалі від 25 березня 2025 року Верховний Суд указав на оскарження заочного рішення шляхом звернення до суду апеляційної інстанції і відповідачем виконано такі вказівки є безпідставними, оскільки ані мотивувальна частина, ані резолютивна частина даної ухвали не містить таких вказівок для Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Так, у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду від 25 березня 2025 року лише зазначено, що оскільки рішення суду першої інстанції не переглядалося в апеляційному порядку, то таке рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини 2 статті 394 ЦПК України.

З цього приводу колегія суддів також звертає увагу на те, що представництво інтересів Київського національного університету імені Тараса Шевченка як у суді касаційної інстанції, так і під час подання заяви про перегляд заочного рішення здійснювалося представником Мельник Т. М., яка відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000990 має статус адвоката з 3 вересня 2018 року. З огляду на це колегія суддів враховує, що зазначений представник має необхідний професійний досвід для орієнтування у процесуальному порядку перегляду заочних рішень.

Безпідставними є посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не врахував поведінки Університету, який з моменту вступу у справу проявляв зацікавленість до своїх обов`язків. 

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не урахував складності справи та її специфічності, а саме, що Академія на час ухвалення заочного рішення перебувала у стані припинення, а Університет ще не був учасником справи, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд виходив з того, що після вступу у справу у січні 2024 року Університет подав зайву майже через півтора роки та не навів поважних причин пропуску такого строку.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали і доводи скаржника про незаконність заочного рішення та його ухвалення, на думку скаржника, з порушенням норм процесуального права, оскільки заочне рішення не є предметом перегляду у даному провадженні.

Посилання скаржника на те, що виконання Університетом заочного рішення та сплата присудженої позивачу суми можуть призвести до порушення правил ведення фінансово-господарської діяльності та нецільового використання бюджетних коштів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки наведені доводи по суті зводяться до незгоди із
заочним рішенням, яке, як уже зазначалося, не є предметом перегляду у межах цього провадження.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка, подану представником Мельник Таїсією Миколаївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: