ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/15396/25 Головуючий у 1 інстанції: Пироженко В.Д.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Кузьмишиної О.М.
Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3110/М/2025 від 20.06.2025 про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. скасовано та справу провадженням закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн.
18 листопада 2025 року представником ОСОБА_1 - Накоп`юк Ярославом Володимировичем подано до Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання про розподіл судових витрат, в якому просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2025 року доповнено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2025 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення. У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Також, апелянт просить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.
Зокрема, апелянт вказує, що позивачем в позовній заяві (абз. 10 розділу IV) повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, становить 6 000,00 гривень. Також, позивачем, в порядку абз. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України, в абз. 11 розділу IV позовної заяви заявлено та виділено жирним шрифтом, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, апелянт вважає, що підстави відмови у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Норми ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
Положеннями частини 1 статті 26 Закону №5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI, інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону № 5076-VI передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем чи його представником, на виконання вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, не було зроблено заяви про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Колегія суддів вважає вищевказаний висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки, як обґрунтовано зазначено апелянтом, позивачем в позовній заяві (абз. 10 розділу IV) повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, становить 6 000,00 гривень.
Також, позивачем в абз. 11 розділу IV позовної заяви вказано, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем виконано вимоги приписів частини 7 статті 139 КАС України та зроблено відповідну заяву про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу буде подано до суду першої інстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Матеріали справи свідчать, що на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано:
- Договір про надання правничої допомоги №292-10 від 31 жовтня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» (далі - Об`єднання);
- акт №292-10/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 18 листопада 2025 року;
- рахунок на оплату №292-10/01 від 18 листопада 2025 року на суму 6000,00 грн.
Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правничої допомоги №292-10 від 31.10.2025, Клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати Клієнту правничу допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Пунктом 2.2 Договору про надання правничої допомоги №292-10 від 31.10.2025 передбачено, що Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правничої допомоги: представництво інтересів Клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, поліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян; збирання відомостей про факти, які можуть бути використані, як докази, у зв`язку з виконанням доручення; використання засобів захисту, передбачених Законодавством України; виконання інших дій, передбачених законодавством.
Згідно п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги №292-10 від 31.10.2025, отримання винагороди Адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.
Пунктом 4.2 Договору про надання правничої допомоги №292-10 від 31.10.2025 передбачено, що при визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю Адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів Клієнта; особливі або додаткові вимоги Клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин Адвоката з Клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація Адвоката.
Відповідно до пунктів 4.3-4.4 Договору про надання правничої допомоги №292-10 від 31.10.2025, вартість однієї години роботи Адвоката складає 1 000,00 гривень.
Вартість представництва інтересів Клієнта у суді за одне судове засідання складає 2 000,00 гривень.
Згідно пункту 1 акту №292-10/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 18 листопада 2025 року, Об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правничу допомогу) формі: консультація - 30 хв; складання адвокатського запиту вих. № А-292/25 - 30 хв; складання позовної заяви у справі № 712/15396/25 - 5 год. Всього: 6 год. 
Пунктами 2-4 акту №292-10/01 виконаних робіт (наданих послуг) від 18 листопада 2025 року, передбачено, що вартість послуг у п.1 цього акта становить 6 000,00 гривень.
Клієнт здійснює оплату у розмірі 100% протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту складання цього акта.
Цим актом Сторони підтверджують, що, відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 292-10 від 31.10.2025, роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень щодо надання правової допомоги у сторін немає.
Також, Кравченком С.С. до апеляційної скарги додано акт №292-10/02 виконаних робіт (наданих послуг) від 11.12.2025 та рахунок №292-10/02 від 11.12.2025 на суму 1000,00 грн.
Відповідно до пункту 1 акту №292-10/02 виконаних робіт (наданих послуг) від 11 грудня 2025 року, Об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правничу допомогу) формі: Складання апеляційної скарги на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2025 у справі № 712/15396/25.
Згідно пунктів 2-4 акту №292-10/02 виконаних робіт (наданих послуг) від 11 грудня 2025 року, вартість послуг у п. 1 цього акта становить 1 000,00 гривень.
Клієнт здійснює оплату у розмірі 100% протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту складання цього акта.
Цим Актом Сторони підтверджують, що, відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 292-10 від 31.10.2025, роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень щодо надання правової допомоги у сторін немає.
Згідно частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини 6 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 810/3213/16 зазначив, що «…вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Слід звернути увагу на те, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було подано клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача.
Колегія суддів, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, вважає, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. в суді першої інстанції та 1000,00 грн. в суді апеляційної інстанції є документально підтвердженими, обґрунтованими та співмірними зі складністю цієї справи, значенням справи для учасників процесу, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому, такі витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, а тому, додаткове рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. 
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 134, 139, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.