Справа № 356/924/25 
Провадження № 2/355/1329/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся представник позивача ТОВ «СВЕА Фінанс» Паладич А.О. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1679661 від 07 серпня 2024 року у розмірі 26193,18 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень під час подачі позовної заяви до суду.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №1679661 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідно до розділу 1 Кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ Кредит» надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 350 днів стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «СЕЛФІ Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку було вказано позичальником під час оформлення кредиту. Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 4400,00 гривень. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платіжні не в повному обсязі або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Останній платіж було здійснено 15 вересня 2024 року у сумі 1650,01 гривень. 31 березня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ Кредит» та ТОВ «СВЕА Фінанс» уклали договір факторингу №01.02-06/25 відповідно до умов якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановленні цим договором. Відповідно до додатку 1 до договору факторингу №01.02-06/25 від 31 березня 2025 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором складає 26193,18 гривень, де заборгованість по тілу кредиту-4399,98 гривень, заборгованість по відсотках-13002,00 гривень, пеня - 8791,20 гривень.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити. У разі неявки до суду відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, була належно повідомлена про час, місце розгляду справи 02грудня 2025 року о 09 годині 30 хвилин, на 17 грудня 2025 року о 09 годині 45 хвилин, причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе часткове задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:
Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
На підставі ч.1ч.7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Суд дослідив Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «СЕЛФІ Кредит» (а.с.17-21 зворотна сторона аркуша)
Копію договору №1679661 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 07 серпня 2024 року слід, що ТОВ «СЕЛФІ Кредит» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту стосовно якого кредитодавець зобов`язався надати кошти, а споживач зобов`язався одержати та повернути кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає 4000,00 гривень. Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 25 днів. Тип процентної ставки-фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: Стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Мета отримання кредиту споживчі потреби. Денна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1.5% в день. Загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 23100 гривень. Орієнтована реальна річна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 10352,48% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 27500,00 гривень. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача. Уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 . Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т122 від 07 серпня 2024 року позичальника. (а.с.9-13 зворотна сторона аркуша)
З копії інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг слід, що відповідач ОСОБА_1 надала свої реквізити для спілкування, телефони номерів, повідомила про ознайомлення з текстом договору, кримінальну відповідальність за ст.182 КК України. Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т122 07 серпня 2024 (а.с.14)
Копію паспорта споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит(Стандартна форма) з якого слід, що відповідач ознайомилась з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту.(а.с.15-16)
З копії розрахунку заборгованості за договором №1679661 від 07 серпня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 31 березня 2025 року, слід що тіло кредиту 4400,00 гривень, заборгованість по відсотках-13002,00 гривень, пеня-8791,20 гривень, прострочено 172 дні (а.с.22-24 зворотна сторона аркуша)
З копії листа директора ТОВ «ПЕЙТЕК» слід, що товариство є фінансовою установою , що має право на надання платіжних послуг. Між ТОВ «СЕЛФІ Кредит» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунків. Відповідно до договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ Кредит» на суму 4400,00 гривень. зарахований на картку, маска картки НОМЕР_1 . (а.с.25)
Копію договору факторингу №01.02-06/25 від 31 березня 2025 року, стосовно якого ТОВ «Селфі Кредит» відступає право вимоги та ТОВ «СВЕА Фінанс» в розмірі заборгованостей, що складають 60173322 гривень 47 копійок згідно з реєстром боржників Право вимоги переходять до фактора після підписання сторонами договору з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників та оплатою фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Ціна договору складає 2935927 гривень, фактор сплачує клієнту шляхом перерахування грошових коштів. (а.с.26-32)
Копію реєстру боржників до договору факторингу від 31 березня 2025 року №01.02-06/25 з якого слід, відповідач знаходиться в реєстрі за номером 791 строк прострочення виконання зобов`язання становить 172 дні, сума основного боргу 4399,98 гривень, сума нарахованих процентів 13002 гривень, сума штрафних санкції 8791,20 гривень, загальна сума заборгованості становить 26193,18 гривень.(а.с.38-40)
Копію платіжної інструкції за номером 10015 від 01 квітня 2025 року з якої слід, що ТОВ «СВЕА Фінанс» перерахувало ТОВ «СЕЛФІ Кредит» 2935927,65 гривень оплату фінансування згідно договору факторингу №01.02-06/25 від 31 березня 2025 року.(а.с.37)
Судом досліджений Статут ТОВ «СВЕА Фінанс».(а.с.44-51)
З копії рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН Інвест Україна» було змінено назву товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс».(а.с.41)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Сторона позивача уклала договір факторингу з кредитором відповідача ОСОБА_1 на підставі яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступлять факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти.
Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Отже як було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 уклавши договір про надання споживчого кредиту отримала кредитні кошти у сумі 4400,00 гривень, однак порушаючи свої зобов`язання не повернула заборгованість а також проценти за користуванням кредитних коштів у сумі 13002,00 гривень. Новий кредитор, який за договором факторингу набув право вимоги до боржників за договорами попереднього кредитора має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. В цій частині заявлених позовних вимог слід задовольнити у сумі 17402 гривень 98 копійок.
Суд приходить до висновку, що позивач неправомірно просить стягнути з відповідача пеню у сумі 8791,20 гривень в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Стосовно пені слід, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422.40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 26193.18 гривень позовних вимог, задоволено 17402,98 гривень (17402х100%):26193.18=66.44%, судовий збір 2422,40 гривень задоволено 66.44%, (2422.40х66.44%):100%= 1609.44 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054,1082 ЦК України,-

ВИРІШИВ:
Позовну заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс»(код ЄДРПОУ 37616221, місто Київ вулиця Іллінська, будинок 8) заборгованість за договором №1679661 від 07 серпня 2024 року у розмірі 17402 (сімнадцять тисяч чотириста дві) гривень 98 копійок
В іншій частині заявлених позовних вимог у сумі 8791 (вісім тисяч сімсот дев`яносто одна) гривень 98 копійок, відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс»(код ЄДРПОУ 37616221, місто Київ вулиця Іллінська, будинок 8) понесені витрати по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду в розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов