СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/3328/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2582Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Шарко Л.В., дата складання повного рішення - 17.11.2025, у справі №922/3328/25 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків, 
до ОСОБА_1 , с. Садовод, Куп`янський район, Харківська обл., 
про стягнення 39 070, 67грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію за період з квітня 2025 року та травня 2025 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №762-377 від 01.01.2019 у сумі 38 871, 38грн та нараховані 3% річних у сумі 199, 29 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію за період з квітня 2024 року по травень 2025 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №762-377 від 01.01.2019 у сумі 38 871, 38грн, 3% річних у сумі 199, 29грн, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422, 40грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго", відповідачу здійснено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії за період з травня 2024 року по травень 2025 року. Станом на 01.07.2025 сума боргу становить 38 871, 38грн. ПрАТ "Харківенергозбут" як постачальник, виконало свої зобов`язання по договору №762-377 у повному обсязі, проте, ОСОБА_1 порушено погоджені умови договору в частині сплати вартості спожитої електричної енергії, внаслідок чого відповідачу нараховано 3% річних з 18.06.2024 по 30.06.2025 станом на 01.07.2025 у розмірі 199, 29грн.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 17.11.2025, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
Одночасно апелянт просить поновити строк на подання доказів у справі та витребувати у Шкарупета Олега Леонідовича - старости Катеринівського старостинського округу Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області всю наявну інформацію щодо фактичного використання належних апелянту на праві власності магазину та складу переробки сільськогосподарської продукції, розташованих по вулиці Центральній у селищі Садовод Куп`янського району Харківської області у період з травня 2024 року по червень 2025 року, зокрема усю наявну інформацію щодо осіб, які користувалися вказаним майном у зазначений період.
Також апелянт просить витребувати у Головного управління Національної поліції в Харківській області всю наявну інформацію за фактами звернень, що надходили засобами телефонного зв`язку від 29.04.2025 (реєстраційний талон у журналі ЄО №23-77) та від 23.07.2025 (реєстраційний талон у журналі ЄО №40-84), зокрема всю наявну інформацію щодо змісту вказаних звернень та викладених у них фактичних обставин; наявності, змісту та результатів дій, що вчинялися працівниками Національної поліції України у зв`язку із надходженням вказаних звернень, у тому числі інформацію про те, чи Білінським Олександром Сергійовичем - поліцейським офіцером громади сектору превенції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області вживалися заходи з метою перевірки та встановлення обставин, викладених у вказаних зверненнях, які саме, та інформацію про результати вжиття таких заходів; копії наявної у паперовій та електронній формі документації, пов`язаної зі зверненням, отриманими засобами телефонного зв`язку від 29.04.2025 (реєстраційний талон у журналі ЄО №23-77) та від 23.07.2025 (реєстраційний талон у журналі ЄО №40-84) і викладеними у них фактами, зокрема витягів з журналу ЄО, службових доручень, рапортів, доповідних записок, матеріалів опитувань тощо.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він ще у 2022 році припинив користуватися належним йому нерухомим майном та споживати, у зв`язку з цим, електроенергію, зокрема не споживав її у квітні-травні 2025 року. Апелянт зазначає, що споживання здійснювалось третіми особами з числа особового складу підрозділів Збройних Сил України, якими було здійснено проникнення до належного апелянту нерухомого майна. 
Вказані обставини, за твердженням апелянта, підтверджуються довідкою за підписом заступника голови Великобурлуцької селищної ради. Також, на думку апелянта, ці обставини можуть бути підтверджені іншими доказами, зокрема, відомостями, що перебувають у володінні органів Національної поліції України, а також старости Катеринівського старостинського округу Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області.
Як зазначає апелянт, 29.04.2025 він звернувся засобами телефонного зв`язку до органів Національної поліції України з повідомленням про те, що до майна апелянта проникли військові, які користуються майном і споживають у зв`язку з цим електроенергію, внаслідок чого постійно виникає борг з оплати.
Щодо поважності причин неподання доказів суду першої інстанції апелянт посилається на те, що у зв`язку із повномасштабним збройним вторгненням рф на територію України, апелянт ще у 2022 році припинив постійно чи тимчасово проживати за зареєстрованим місцем проживання (будинок АДРЕСА_1 ), а так само використовувати належне йому нерухоме майно, розташоване по тій самій вулиці (магазин, склад переробки сільськогосподарської продукції). Як підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, апелянт вже більше двох років проживає у місті Харкові, у зв`язку із чим, не міг отримувати судову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання.
Враховуючи добросовісність апелянта, його необізнаність щодо наявного судового процесу, яка виникла через вимушене переселення апелянта, ведення бойових дій на території, де розташоване його зареєстроване місце проживання, апелянт просить суд підійти до питання поновлення строку на подання ним доказів по справі без "надмірного формалізму" і забезпечити йому доступ до правосуддя і право на справедливий суд.
До апеляційної скарги апелянтом додані додаткові докази: копії довідки від 12.09.2023 №6326-5002952817 про взяття ОСОБА_1 на облік внутрішньо переміщеної особи; скріншот із застосунку "Дія" щодо наявності повідомлення 26.11.2025 ухвалення судового рішення у справі №922/3328/25; листа заступника Великобурлуцького селищного голови від 01.12.2025 №04-13/171 "Про надання інформації"; скріншот із застосунку "Вайбер" щодо контактної особи, яка, за твердженням апелянта, здійснювала часткову оплату за спожиту військовими електричну енергію у нерухомому майні апелянта; скріншот із банківського застосунку щодо здійсненої оплати у розмірі 29 000, 00грн. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025, для розгляду справи №922/3328/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3328/25. Встановлено учасникам справи строк до 26.12.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження. Постановлено розпочати розгляд справи з 26.12.2025 без повідомлення учасників справи.
Копія ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження вручена позивачу у справі у підсистемі "Електронний суд", користувачем якої він є.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслана ОСОБА_1 на наявні у матеріалах справи і зазначені апелянтом адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Згідно відомостей з сайту АТ "Укрпошта" за поштовими штрих-кодами, поштові конверти з копіями ухвал про відкриття апеляційного провадження не вручені апелянту з причини "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Отже, боржник вважається належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції. 
Крім того, копія ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслана апелянту на зазначену ним електронну адресу.
11.12.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що суд першої інстанції направляв судові повістки відповідно до вимог статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України. Отже, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом справи. Крім того, на думку позивача, витребування доказів у Старостинського округу чи НПУ є звичайною адміністративною процедуру, яку апелянт міг здійснити самостійно.
Позивач посилається на те, що незважаючи на те, що відповідач зазначає про перебування на об`єкті військових, таких повідомлень на адресу ПрАТ "Харківенергозбут" ним не направлялось. Також відповідачем не доведено, що на момент постачання електроенергії у квітні-травні 2025 року договір №762-377 від 01.01.2019 був розірваний. Вказаний договір не встановлює, що обов`язок з оплати за спожиту електричну енергію покладається на третіх осіб та не створює такого обов`язку для третьої особи, а навпаки, передбачає, що зобов`язання за договором щодо оплати здійснюється споживачем за договором особисто.
Позивач вважає, що наявність бойових дій, відсутність споживача чи перебування третіх осіб у приміщенні не звільняють від оплати електроенергії, якщо комерційний облік працював, споживач не просив відключення, споживач не довів недостовірність даних ОСР. Споживач зобов`язаний сплатити за даними лічильника, навіть якщо він відсутній за місцезнаходженням, оскільки не вжив заходів для припинення постачання. Позивач посилається на те, що відповідач як власник нерухомого майна повинен врегулювати свої правові відносини з організацією, яка самовільно зайняла приміщення, та ініціювати відшкодування витрат з оплати спожитої електричної енергії.
З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, відмовити апелянту у поновленні строку на подання доказів у справі; відмовити апелянту у витребуванні доказів; рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 залишити без змін.
Розглянувши клопотання про витребування доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Статтею 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Тобто, за загальним правилом усі докази мають бути подані суду першої інстанції, а у разі неможливості подання відповідних доказів, учасники справи мають право звернутися до суду із клопотанням про витребування доказів.
Апелянт посилається на те, що не був обізнаний про наявність та розгляд справи, адже є внутрішньо переміщеною особою з іншим місцем проживання, аніж зареєстроване.
До апеляційної скарги апелянтом додано копію довідки від 12.09.2023 №6326-5002952817 про взяття на облік внутрішьно переміщеної особи, відповідно до якої, фактичним місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_3 .
В апеляційній скарзі в якості поштової адреси апелянт зазначає: АДРЕСА_2.
Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановив, що місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_5.
На вказану адресу і була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка повернулась до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". 
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з доводами апелянта щодо поважності причини неподання клопотання про витребування доказів суду першої інстанції.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки з огляду на характер правовідносин, що склалися між сторонами, а також викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини, такі докази мали б бути наявні у відповідача. 
Зокрема, апелянт не посилається на причини неможливості самостійно звернутись до Національної поліції України та старости Катеринівського старостинського округу Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області щодо отримання відомостей користування майном відповідача іншими особами, внаслідок чого виник борг зі споживання електроенергії, як про це вказує апелянт, і подати відповідні докази суду
Апелянтом не обґрунтовано, з яких підстав він не звернувся до вказаних органів/осіб і такі докази у нього відсутні та з яких підстав він не може самостійно надати докази, які просить витребувати відповідним клопотанням.
В апеляційній скарзі апелянт також в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України не посилається, що ці докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин (зокрема, додані до апеляційної скарги), не посилається на здійснення ним всіх залежних від нього дій, спрямованих на отримання вказаних доказів, не просить встановити йому строк для подання цих доказів.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що не йдеться про «надмірний формалізм» або незабезпечення апелянту доступу до правосуддя і права на справедливий суд.
У силу положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності, а докази подаються учасниками справи на підтвердження своїх доводів і вимог апеляційної скарги. Суд розглядає справу за поданими сторонами доказами, і не збирає докази за власної ініціативи.
У даному випадку саме відповідачем не дотримано вимог положень процесуального господарського законодавства щодо подання доказів суду.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, судова колегія відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про витребування доказів і здійснює розгляд скарги за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 №1268.
ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. До 01.01.2019 функцію з розподілу електричної енергії та функцію постачання електричної енергії щодо відповідача здійснювало Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі - АТ "Харківобленерго").
Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).
ПрАТ "Харківенергозбут" направило оферту (розміщений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут"(zbutenergo.kharkov.ua) та виконувало послуги з постачання електроенергії, та ОСОБА_1. не довів, що не користується цими послугами - тобто прийняв оферту. Крім цього, для виникнення правовідносин з постачання електричної енергії на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.
Постачання електричної енергії за договором №762-377 здійснюється на магазин, за точкою комерційного обліку код ЕІС НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, та на об`єкт переробки сільгосппродукції, за точкою комерційного обліку код ЕІС НОМЕР_2, що розташований за адресою АДРЕСА_4.
Згідно з пунктом 2.1 договору №762-377, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до пункту 5.8 договору № 762-377, розрахунковим періодом є календарний місяць.
Пунктами 5.9 та 5.13 договору № 762-377 передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.
Умовами пункту 3 Комерційної пропозиції № 1, передбачено, що оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.
Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.
У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Відповідно до пункту 6.2 договору №762-377, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго", відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії за період з травня 2024 року по травень 2025 року:
- за травень 2024 року на суму разом з ПДВ 3 328, 31грн. Відповідачем за травень 2024 року спожито 527 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 10.06.2024. Строк оплати рахунку до 17.06.2024. Рахунок не сплачено. Надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії станом на 01.05.2024 складає суму разом з ПДВ -183, 94грн.
Крім того, 13.08.2024 Споживачем сплачено за спожиту електроенергію за травень 2024 року у розмірі 3 144, 37грн. Станом на день подання даної заяви сума заборгованості за спожиту електроенергію за травень 2024 року сплачена.
За період з червня 2024 року по жовтень 2024 року споживання електроенергії відсутнє.
- за листопад 2024 року на суму разом з ПДВ 16 664, 26грн. Відповідачем за листопад 2024 року спожито 1744 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 04.12.2024. Строк оплати рахунку до 11.12.2024. 
16.12.2024 Споживачем сплачено за спожиту електроенергію за листопад 2024 року у розмірі 16 664, 26 грн.
За період з грудня 2024 року по березень 2025 року споживання електроенергії відсутнє.
Станом на 01.05.2025 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору № 762-377 відсутня. Нарахування за період з травня 2024 року по листопад 2024 року (включно) вказані для пояснення нарахування 3% річних та індексу інфляції.
- за квітень 2025 року на суму разом з ПДВ 58 416, 95грн. Відповідачем за квітень 2025 року спожито 5407 кВт*год згідно витягу з реєстру фактичних обсягів електроенергії по споживачам електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут". Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2025 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 02.05.2025. Строк оплати рахунку до 09.05.2025. Рахунок не сплачено.
- за травень 2025 року на суму разом з ПДВ 9 167, 30грн. Відповідачем за травень 2025 року спожито 864 кВт*год згідно витягу з реєстру фактичних обсягів електроенергії по споживачам електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут". Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2025 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 09.06.2025. Строк оплати рахунку до 16.06.2025. Рахунок не сплачено.
26.05.2025 Споживачем частково сплачено за спожиту електроенергію за квітень 2025 року у розмірі 28 712, 87 грн.
Станом на 01.07.2025 сума боргу становить 38 871, 38грн.
Рахунки за електричну енергію, акти-приймання передачі електричної енергії за період травня 2024 року по травень 2025 року направлено Споживачу поштовим зв`язком.
Відповідно до підпунктів 4, 5, 7 пункту 6.1 договору №762-377, споживач має право: безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші параметри власного споживання електричної енергії; звертатися до Постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього Договору; вимагати від Постачальника пояснення щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахунковою сумою вимагати організацію та проведення звіряння (за необхідності із залученням постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи розподілу) розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку).
Відповідні права ОСОБА_1. має й у відносинах з АТ "Харківобленего".
Відповідач не звертався ні до АТ "Харківобленерго", ні до ПрАТ "Харківенергозбут" із запереченням щодо обсягів розподіленої електроенергії за травень 2024 року по травень 2025 року, та відповідно не оспорював їх у судовому порядку.
Таким чином, дані щодо обсягів розподіленої відповідачу електричної енергії за період з травня 2024 року по травень 2025 року є достовірними та чинними.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 9.1 договору № 762-377).
Умовою пункту 7 Комерційної пропозиції №1 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: 3% річних з простроченої суми.
При цьому, сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.
Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.
ПрАТ "Харківенергозбут" як Постачальник, виконало свої зобов`язання по договору №762-377 у повному обсязі, проте, ОСОБА_1 порушено погоджені умови договору в частині сплати вартості спожитої електричної енергії, внаслідок чого відповідачу нараховано 3% річних з 18.06.2024 по 30.06.2025 станом на 01.07.2025 у розмірі 199, 29грн.
Рахунки на оплату 3% річних та Акт звіряння розрахунків станом на 01.07.2025 направлено споживачу поштовим зв`язком.
Загальна сума заборгованості відповідача за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 762-377 від 01.01.2019 станом на 01.07.2025 року становить 39 070, 67грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ФОП ОСОБА_1 шляхом фактичного споживання електричної енергії й першої оплати рахунку за спожиту електричну у 2019 році приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що є публічним договором, та який розміщений на офіційному веб-сайті ПрАТ "Харківенергозбут": https://zbutenergo.kharkov.ua/.
Згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №762-377 від 01.01.2019 відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ "Харківенергозбут".
Місцевим господарським судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 11 жовтня 2024 року, про що свідчить запис №2004530060006000648.
Так, відповідно до пункту 13.8 Договору №762-377, Споживач зобов`язується у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднання.
Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_1 не звертався з повідомленням про припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з чим договір № 762-377 продовжує діяти із зазначенням у ньому Споживача як ФОП ОСОБА_1.
Платежі, здійснені відповідачем після припинення підприємницької діяльності, проводяться від імені ФОП ОСОБА_1, що підтверджується платіжною інструкцією № @2HL894057 від 26.05.2025.
Позивач вказує, що не може самостійно внести зміни до договору №762-377 щодо відомостей Споживача, допоки останній самостійно не звернеться із даним питанням до ПрАТ "Харківенергозбут".
Договір № 762-377 укладений ПрАТ "Харківенергозбут" з ОСОБА_1 як із суб`єктом підприємницької діяльності (ФОП).
Має місце спір щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію, яка постачалася на магазин та цех переробки сільгосппродукції, що призначені не для побутового використання.
Крім того, Комерційна пропозиція № 1, яка є додатком до Договору № 762-377, та ціна за електричну енергію, призначені для малих непобутових споживачів.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 цього Кодексу).
Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. 
Апелянт не заперечує факт укладення договору з позивачем, його чинності, поставки електричної енергії до належного йому нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заборгованість з електричної енергії виникла внаслідок користування приміщеннями відповідача у квітні-травні 2025 року іншими особами.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про наявність обставин, що можуть впливати на обсяг та режим споживання електричної енергії, у тому числі про перебування на об`єкті третіх осіб.
За статтями 58, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний оплачувати фактично спожиту електричну енергію, забезпечувати збереження об`єкта споживача та комерційного обліку, повідомляти про зміни умов користування або обмеження доступу.
Апелянтом не надано суду доказів звернення до позивача з повідомленням про припинення договору постачання електричної енергії.
Згідно з пунктом 4.27 Розділу 4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
Апелянт посилається на те, що припинив користуватися належним йому нерухомим майно у 2022 році, проте, не заперечує, що має місце користування електричною енергією і здійснення часткової оплати.
Доказів направлення відповідачем повідомлення електропостачальнику та оператору системи розподілу про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надання заяви щодо розірвання договору у цей самий термін матеріали справи не містять.
Стаття 527 Цивільного кодексу України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Укладений сторонами у справі договір не встановлює, що обов`язок з оплати за спожиту електричну енергію покладається на третіх осіб та не створює такого обов`язку для третіх осіб.
Водночас виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо оплати за поставлену електричну енергію не позбавляє відповідача права зворотної вимоги до третьої особи у відповідному розмірі.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем підстав для стягнення заборгованості з відповідача за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №762-377 від 01.01.2019 у розмірі 38 871, 38грн.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши правильність нарахування процентів річних у сумі 199, 29грн за період з 18.06.2024 по 30.06.2025, суд першої інстанції встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору, та є обґрунтованим.
Апелянт проти арифметичної вірності здійснених нарахувань заперечень не висловив.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3328/25 - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3328/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін 

Суддя І.А. Шутенко