ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8416/25  Номер провадження 33/814/1040/25	Головуючий у 1-й інстанції Любчик  В. М.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року 	м. Полтава	

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

       Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. 
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави. 

       Згідно з постановою, 27.08.2025 близько 18 години громадянка ОСОБА_1 за місцем мешкання, а саме АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 27.08.2025 близько 18 години ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, площа Павленківська, буд. 14, вживав жувальний табак (снюс), у результаті чого був доставлений до КП «ДМКЛ ПОР» з діагнозом: отруєння невідомою речовиною. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
       Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , в якій просить постанову щодо неї скасувати, а  провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП. 
       На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд не в повній мірі врахував надані нею пояснення з приводу ситуації, яка склалась.
       Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №395037 та інші матеріали справи не містять даних щодо її дій або бездіяльності, які б давали підстави вважати, що вона ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.
       Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме полягає ухилення нею від виконання обов`язків щодо виховання дитини, не зазначено, у який спосіб вона, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, та які саме обов`язки не виконані. 
       Вважає, що суд першої інстанції не врахував відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того факту, що вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина.
       Заслухавши виступ ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
       Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       За змістом ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
       Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
       Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
       За правилом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
       Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
       З огляду на те, що ч. 1 ст. 184 КУпАП, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
       Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
       Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції вказував, що факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №395037 від 24.09.2025 (а.с.1), рапортом начальника СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Бутка Ю. (а.с.2), рапортом старшого інспектора-чергового ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дряпака О.Л. від 27.08.2025 (а.с.3), рапортом начальника СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Бутка Ю. (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.08.2025 (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.09.2025 (а.с.7), фотокопією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_3 (а.с.8) та фотокопією документа, яким встановлено особу ОСОБА_1 (а.с.9-10), а також рапортом інспектора СЮП ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Войнової Я. від 24.09.2025 (а.с.11).
       Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
       Водночас, в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не зазначена форма вини та наслідки, що настали саме у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, їхній причинний зв`язок, тобто суть правопорушення викладено не повно, оскільки особою, якою складено протокол, зазначено лише загальні фрази щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, з яких неможливо встановити, в чому конкретно полягає ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та в чому саме її вина.
       Судом не взято до уваги те, що невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер.
       Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 неналежно займається вихованням свого сина ОСОБА_2 , а судом не надано належної оцінки її показанням, що в момент події дитина не була залишена без нагляду на тривалий час, раніше не вживала тютюнових чи подібних речовин, не мала схильності до неправомірної поведінки, позитивно характеризується у школі та спортивному колективі. При цьому, мати одразу після повідомлення про інцидент прибула до медичного закладу, перебувала поруч із сином під час лікування, забезпечила належний догляд і підтримку.
       Крім того, не враховано й пояснення ОСОБА_1 про те, що в її родині не вживають тютюнових виробів чи будь-яких психоактивних речовин, тому дитина не мала негативного прикладу з боку дорослих. Після події ОСОБА_1 провела з сином профілактичну бесіду, роз`яснила наслідки вживання подібних речовин та вжила заходів для недопущення повторення таких випадків у майбутньому.
       Також ОСОБА_1 зазначила, що подія мала випадковий характер і не свідчить про ухилення нею від виконання батьківських обов`язків.
       Зазначені показання ОСОБА_1 не спростовуються доказами, дослідженими судом першої інстанції на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
       Слід звернути увагу, що вживання ОСОБА_2 жувального табаку (снюсу) відбувалося поза межами місця його проживання та певного контролю зі сторони ОСОБА_1 , оскільки в цей час він гуляв із друзями.
       Однак, оскільки формування особистості людини (дитини) — це спільний процес, у якому беруть участь не тільки батьки а й оточення, існують певні ризики негативного впливу на дитину інших людей, друзів, які батьки дитини повністю нівелювати з об`єктивної причини не можуть.
       Отже, суд першої інстанції не в повній мірі перевірив дотримання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо виховання дитини та яким чином було здійснено відповідне ухилення.
       Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
       За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції («Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04; «Карелін проти Росії», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).
       Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.
       З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, вважаю, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

       Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду Н.М. Харлан