ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 лютого 2026 року 	Справа № 280/10586/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач 2), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо ненарахування та виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту відповідно до положень підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі Постанова №704) одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у розмірі восьми прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року (у розмірі 17620,00 грн); стягнення одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року (17620,00 грн);
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (як правонаступника військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу відповідно до положень підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі Постанова №704) одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у розмірі восьми прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року (у розмірі 17620,00 грн); стягнення одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року (17620,00 грн).
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачем було подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту строком на три роки в розмірі восьми прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленим Законом на 1 січня календарного року, відповідно до вимог підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців», осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” розділу ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МО України від 07.06.2018 року№ 280 (зі змінами). Вказує, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року № 1565/4874 відповідно до спільної директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 року № Д-321/65/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2025 році” та Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України у 2025 році” військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із переформатуванням. Однак, відповідачами виплати здійснено не було. Вважає бездіяльність відповідачів протиправною. Просить задовольнити позов.
Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали.
Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/10586/25.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
30.12.2021 між ОСОБА_1 та Міністром оборони України укладено перший контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №3 від 06.01.2022, солдата запасу ОСОБА_1 , призначеного наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 30.12.2021 № 117-РС на посаду ВІДПОВІДАЛЬНОГО ВИКОНАВЦЯ ГРУПИ ПЕРСОНАЛУ ШТАБУ КАДРУ ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС - 901074А, з «06» січня 2022 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.
06.06.2025 року позивачем було подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту строком на три роки в розмірі восьми прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленим Законом на 1 січня календарного року, відповідно до вимог підпункту пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпеченнявійськовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” розділу ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МО України від 07.06.2018 року№ 280.
Як вказано у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року № 1565/4874, відповідно до спільної директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 року № Д-321/65/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2025 році” та Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України у 2025 році” військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із переформатуванням.
Доказів надання відповіді на рапорт позивача або виплати йому одноразової грошової допомоги суду не надано.
Покликаючись на протиправну бездіяльність відповідачів, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Згідно ч.3 ст.23 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період строк військової служби може встановлюватися на час до оголошення рішення про демобілізацію або на строки, визначені частиною другою цієї статті.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ст. 9 цього Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року.
Відповідно до пп.8 п.6 цієї постанови передбачено виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Згідно п.1 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:
особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;
особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;
особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;
особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Відповідно до п.3 розділу ХХІІ Порядку №260 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.
Згідно п.4 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога не виплачується:
особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу;
особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;
особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом;
у разі продовження військової служби за новим контрактом;
у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом;
у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.
З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2021 року між позивачем та Міністром оборони України укладено перший контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки. 
Також, позивача після укладення контракту зараховано на службу у військову частину НОМЕР_1 , з огляду на що, позивач 06.06.2025 звернувся з рапортом про виплату такої одноразової грошової допомоги саме до командира військової частини НОМЕР_1 .
Водночас, як свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року №1565/4874 відповідно до спільної директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 року № Д-321/65/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2025 році” та Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України у 2025 році” військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із переформатуванням.
Слід зазначити, що за наявними у справі документами підстав для невиплати одноразової грошової допомоги, визначених п.4 розділу ХХІІ Порядку №260 судом не встановлено.
Проте, на дату розгляду даної справи будь-яких доказів виплати позивачу одноразової грошової допомоги чи рішення за результатами розгляду його рапорту не надано.
Як видно з копії рапорту, наданої до матеріалів справи, останній зареєстрований Військовою частиною НОМЕР_1 06.06.2025 за вх. № 5245, та на ньому наявна резолюція «НГП, НФЕС – опрацювати, підтвердити законність підстав».
Слід зазначити, що відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, з метою впорядкування та належної організації роботи з рапортами військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, наказом Міністерства оборони від 06.08.2024 №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерстві оборони України (далі - Порядок №531).
Цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту. (п.1 розділ І Порядку №531).
Пунктом 2 розділу І Порядку №532 передбачено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. (п.1 розділу ІІ Порядку №531).
Розділом III Порядку №531 визначені особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі.
У паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок “Рапорт”; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Оскільки відповідачами не надано доказів належного розгляду рапорту позивача та/або вмотивованої відмови, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.06.2025 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту від 06.06.2025 року та прийняти відповідне вмотивоване рішення за результатами розгляду, з урахуванням висновків суду.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають, так як є передчасними.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за даним позовом, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.
Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає, що у позовній заяві представник позивача зазначив попередній розрахунок витрат та вказав, що витрати на правничу допомогу є не остаточними та будуть в процесі розгляду справи уточнені.
Однак, на дату розгляду справи, будь-яких доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано, клопотання про стягнення таких витрат не заявлено. Тому, суд не вбачає підстав для розгляду питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.06.2025 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту від 06.06.2025 року та прийняти відповідне вмотивоване рішення за результатами розгляду, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині вимог, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 лютого 2026 року.

Суддя Л.Я. Максименко