ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
03 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 643/10705/21
провадження № 22-ц/818/150/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування рішення держаного реєстратора, зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Тимош О.М.,-
в с т а н о в и в:
У червні 2021 року Харківська міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа – державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування рішення держаного реєстратора, зобов`язання вчинити певні дії. В якому просила: скасувати рішення державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради Луценка П. Г. про державну реєстрації змін розділу (індексний номер 40461197) від 03.04.2018, яке стало підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін площі нежитлової будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , з загальної площі 53,0 кв. м на загальну площу 87,9 кв. м; зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснити за власний рахунок перебудову нежитлової будівлі літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме до технічних характеристик, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи №71345 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2024 року позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича про державну реєстрацію змін розділу (індексний номер 40461197) від 03.04.2018, яке стало підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін площі нежитлової будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , з загальної площі 53,0 кв.м на загальну площу 87,9 кв. м. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснити за власний рахунок перебудову нежитлової будівлі літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме: до технічних характеристик, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 71345 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Харківської міської ради судовий збір у сумі 1135 грн з кожного.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та відмовити Харківській міській раді в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказував, що Харківська міська рада звернулась до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки оспорюване рішення державного реєстратора прийнято 03 квітня 2018 року. В матеріалах справи відсутнє оскаржуване рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка П.Г. про державну реєстрацію змін розділу (індексний номер 40461197) від 03 квітня 2018 року та документи, які стали підставою його прийняття.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко П. Г. не встановив належним чином відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, не перевірив документи на наявність підстав для зупинення заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Зокрема, не перевірив відомості Єдиного реєстру дозвільних документів, не перевірив наявність прийняття декларацій прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме нежитлової будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі порушили пункти 1, 2 частини другої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та пункти 5.7.1.1, 6.3.1 Правил благоустрою території міста Харкова. Врахувавши положення частини першої статті 376 ЦК України місцевий суд дійшов висновку, що будівництво прибудови, яке було здійснене на земельній ділянці, що розташована на АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом. Суд дійшов висновку, що проведення реконструкції та реєстрації змін нежитлової будівлі літ. «Б-1» за вказаною адресою внаслідок якої збільшилася її площа з загальної площі 53 кв. м на загальну площу 87,9 кв. м відбулось з порушенням законодавства. Харківська міська рада дізналася про порушене право, а саме факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів під час проведення реконструкції нежитлової будівлі літ. «Б-1» під час перевірки благоустрою м. Харкова саме 21 жовтня 2020 року, що підтверджується зокрема актом від 21 жовтня 2020 року № 64-А. Тому позивач в межах позовної давності звернувся до суду з позовною заявою.
Судова колегія не в повній мірі погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що під час проведення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою Інспекцією з благоустрою на підставі направлення для проведення перевірки благоустрою міста Харкова від 21 жовтня 2020 року № 64-Н здійснено перевірку фасаду нежитлової будівлі за адресою: вул. Героїв Праці, 58, у м. Харкові, (земельна ділянка, кадастровий номер 6310137500:11:001:0038), власниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
З акта перевірки благоустрою м. Харкова від 27 жовтня 2020 року № 64-А відомо, що за результатами перевірки встановлений факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою міста Харкова, а саме: проведено роботи з реконструкції нежитлової будівлі літ «Б-1» на АДРЕСА_1 шляхом самочинного влаштування прибудови (орієнтовна площа прибудови 35 кв. м) з влаштуванням нових віконних отворів в ній. Також здійснено втручання в несуче-огороджувальні конструкції будівлі шляхом влаштування нових віконних отворів, вхідних дверей з тильної сторони фасаду та вхідних дверей на боковому фасаді будівлі замість раніше існуючого вікна за планом. В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо вищевказаного об`єкта. Внаслідок проведення самочинних будівельних робіт конфігурація будівлі не відповідає конфігурації поповерхового плану КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (справа № 71345). Зазначені роботи проведені без декларативно-дозвільних документів. Під час перевірки не представлено паспорт опорядження фасаду, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. У ході ознайомлення з інвентарною справою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 71345 встановлено, що нежитлова будівля літ «Б-1» на АДРЕСА_1 , станом на 2007 рік загальною площею 53 кв. м та згідно поповерховому плану, відсутня прибудова. Вимоги припису про усунення порушення не виконано. За результатами перевірки благоустрою встановлено порушення пунктів 1, 2 частини другої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пунктів 5.7.1.2, 6.3.1 Правил благоустрою міста Харкова.
Додатком до акта № 64-А є фотофіксація та поповерховий план КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 лютого 2007 року, з якого вбачається зміна конфігурації нежитлового приміщення літ «Б-1».
З матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що побудова літ «Б-1» на АДРЕСА_1 складалась з двох приміщень площею 44,5 кв. м та 8,5 кв. м, загальною площею 53 кв. м, що підтверджується поповерховим планом, інформацією внутрішніх площ до плану будови, журналом зовнішніх обмірів.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 6310137500:11:001:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0113 га на праві комунальної власності належить Харківській міській раді.
Нежитлова будівля літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві часткової приватної власності по 1/4 частині: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Із заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 19 лютого 2009 року, адресованій Харківському міському голові, справжність підписів на якій засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зайцевою О. Ю., зареєстрованої в реєстрі № 324 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як власники 1/2 частки нежитлової будівлі літ «Б-1» загальною площею 53 кв. м на АДРЕСА_1 , не заперечували проти укладення договору оренди земельної ділянки в цілому під будівлею літ «Б-1» на ім`я співвласника цієї нежитлової будівлі – фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .
Згідно з висновком Управління містобудування та архітектури від 23 червня 2009 року № 4452/0/27-09 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 (зупинка магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі загальною площею 0,0113 га та визнано можливим надати земельну ділянку в оренду на умовах, визначених чинним законодавством, при умові скасування державної реєстрації договору оренди землі від 30 квітня 2004 року № 7531/04 з суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_5 згідно чинного законодавства і до початку реконструкції вул. Героїв Праці. У висновку зазначено, що на використання цієї земельної ділянки встановлено обмеження містобудівного характеру: заборона нового будівництва.
26 червня 2012 року Харківська міська рада та ОСОБА_4 уклали договір оренди № 631010004000739, зареєстрований в Державному реєстрі земель 10 липня 2012 року, за умовами якого земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, строк дії до 01 вересня 2014 року. Пунктом 7 договору передбачено, що будь-яке будівництво, реконструкція існуючих будівель на наданій у користування земельній ділянці та зміна цільового використання цієї ділянки без відповідного дозволу, передбаченого законодавством, не допускається. Земельна ділянка розташована в межах «червоних ліній» АДРЕСА_1 і в разі початку реконструкції вулиці повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.
Відомості про вказані обмеження також внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де, крім того, зазначено, що забороняється самовільна забудова земельної ділянки. На орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) – площею 0,0113 га – обмеження для земель загального користування.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки прийняв строком до 01 вересня 2014 року земельну ділянку площею 0,0113 га для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі.
Додатковою угодою до договору оренди від 12 листопада 2015 року пункти 1, 5, 8, 16 договору оренди землі, зареєстрованого 10 липня 2012 року за № 63100004000739, змінено та викладено у новій редакції, зокрема договір укладено строком до 01 липня 2018 року, цільове призначення земельної ділянки – землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
З листа Департаменту територіального контролю та земельних відносин управління земельних відносин Харківської міської ради від 11 березня 2021 року № 837/0/553-21 також вбачається, що Харківська міська рада та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 уклали договір оренди землі від 10 липня 2012 року № 631010004000739 (зі змінами та доповненнями), площею 0,0113 га, кадастровий номер № 6310137555:11:001:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01 липня 2018 року для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, номер запису про інше речове право 12935013 від 12 січня 2016 року. Рішень щодо продажу земельної ділянки Харківською міською радою не приймалося.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 09 березня 2021 року № 499/116-21 станом на 29 грудня 2012 року на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , у відділі обліковується договір оренди землі від 10 липня 2012 року № 631010004000739, укладений між Харківською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 03 квітня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка П. Г. № 40461197 внесено зміни щодо площі нежитлової будівлі літ «Б-1» з 53 кв. м на 87,9 кв. м на підставі довідки, серія та номер 3576/-01, видана 29 березня 2018 року, видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональне бюро Технічної інвентаризації».
З відповіді Департаменту містобудування та архітектури від 26 лютого 2021 року № 1151/0/605-21 встановлено, що пунктом 22 рішення 19 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 25 лютого 2004 року № 18/04 суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_5 надана земельна ділянка на АДРЕСА_1 , (зупинка магазин «Салтівський») загальною площею 0,0113 га в оренду для будівництва тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі до 31 грудня 2006 року (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об`єкту до 01 березня 2009 року. Будь-які дії відповідно до Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 17 серпня 2011 року № 390/11 Департаментом не виконувались, рішення постійно діючою комісією з питань самочинного будівництва стосовно об`єкту самочинного будівництва на АДРЕСА_1 , не приймалося. Містобудівні умови та обмеження для проектування, реконструкції будь-яких об`єктів на АДРЕСА_1 , не надавалися. Паспорт зовнішнього оздоблення фасаду будівлі на АДРЕСА_1 , на реєстрацію до Департаменту не надходив.
Відповідно до довідки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин від 07 квітня 2021 року № 303/0/250-21 в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Документи дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва (виконання робіт з облаштування фасаду та реконструкції нежитлової будівлі літ «Б-1») за адресою: АДРЕСА_1 , до Інспекції не надходили.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 6310137500:11:001:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0113 га на праві комунальної власності належить Харківській міській раді.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що під час проведення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою Інспекцією з благоустрою на підставі направлення для проведення перевірки благоустрою м. Харкова від 21 жовтня 2020 року № 64-Н здійснено перевірку благоустрою м. Харкова за адресою: вул. Героїв Праці, 58, м. Харків. Під час перевірки встановлено, що об`єкт благоустрою являє собою фасад нежитлової будівлі літ «Б-1», розташованої за вказаною адресою на земельній ділянці з кадастровим номером 6310137500:11:001:0038. Актом перевірки благоустрою м. Харкова від 27 жовтня 2020 року № 64-А встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, а саме: проведено роботи з реконструкції нежитлової будівлі літ «Б-1» на АДРЕСА_1 шляхом самочинного влаштування прибудови (орієнтовна площа прибудови 35 кв. м) з влаштуванням нових віконних отворів у ній. Також здійснено втручання в несуче-огороджувальні конструкції будівлі шляхом влаштування нових віконних отворів, вхідних дверей з тильної сторони фасаду та вхідних дверей на боковому фасаді будівлі замість раніше існуючого вікна за планом. Внаслідок проведення самочинних будівельних робіт конфігурація будівлі не відповідає конфігурації поповерхового плану КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (справа № 71345). Зазначені роботи проведені без декларативно-дозвільних документів. Під час перевірки не представлено паспорт опорядження фасаду, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, що є порушенням закону та Правил благоустрою території м. Харкова. Нежитлова будівля літ «Б-1» розташована на землі комунальної форми власності. Харківська міська рада та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 уклали договір оренди землі № 631010004000739, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Харкові в Державному реєстрі земель 10 липня 2012 року, за яким ОСОБА_4 надано в оренду земельну ділянку площею 0,0113 га, кадастровий номер 6310137500:11:001:0038 за вказаною адресою, строком до 01 липня 2018 року. Пунктом 7 договору оренди земельної ділянки встановлено обмеження, згідно яких будь-яке будівництво, реконструкції існуючої будівлі на наданій у користування земельній ділянці та зміна цільового використання цієї ділянки без відповідного дозволу не допускається; необхідно виконати ремонт покриття тротуарів на прилеглій території; земельна ділянка розташована в межах «червоних ліній» вул. Героїв Праці і в разі початку реконструкції вулиці повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат. Пунктом 17 договору встановлено заборону самовільної забудови земельної ділянки. Зазначила, що згідно з поповерхневим планом нежитлової будівлі літ «Б-1» станом на 2007 рік будівля має загальну площу 53 кв. м. Відповідно до наявної інформації в інвентаризаційній справі прибудова відсутня. В результаті самочинно проведеної реконструкції зазначеної нежитлової будівлі змінився зовнішній вигляд фасаду, конфігурація будівлі та її площа, отже відбулася зміна основних техніко-економічних показників. Нежитлова будівля літ «Б-1» загальною площею 87,9 кв. м на АДРЕСА_1 належить на праві приватної часткової власності по 1/4 частині Суворову І. Б., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Вказала, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекцїї України, який містить інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких документів дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва за вказаною адресою до Інспекції не надходило. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценком П. Г. у порушення вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень прийнято рішення про реєстрацію змін до права власності та внесено відомості до реєстру (без відкриття розділу), індексний номер рішення 40461197, яке стало підставою для реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін площі нежитлової будівлі літ «Б-1»: загальна площа 53 кв. м змінено на загальну площу 87,9 кв. м. Державну реєстрацію змін до права власності проведено на підставі довідки від 29 березня 2018 року № 3576/-01, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональне Бюро Технічної інвентаризації», однак законом не передбачено такого правовстановлюючого документа як довідка, на підставі якої здійснювалась би державна реєстрація права власності та/або проводилася реєстрація змін до права власності. Для державної реєстрації права власності на новозбудований або реконструйований об`єкт до державного реєстратора надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкта до експлуатації. Державний реєстратор КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко П. Г. не встановив належним чином відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, не перевірив документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Зокрема, під час проведення реєстраційних дій не перевірив відомості з Єдиного реєстру дозвільних документів, у зв`язку з чим не встановив відповідність відомостей на реконструйовану нежитлову будівлю літ «Б-1», не перевірив наявність декларацій прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, припинення права власності.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15 (пункт 82), від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення – гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2020 року в справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Конституція України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності (стаття 143).
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини першої статті 80 ЗК України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК України).
Відповідно до частини 2 та пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі – в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати у цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.
Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дає змогу стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Можливі способи захисту прав особи – власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.
У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду вказала: 
– сам собою факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду не слід розглядати як окреме щодо факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки (пункт 89);
– права власника земельної ділянки порушуються у результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки у реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (пункт 92);
– за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна (пункт 112);
– належними вимогами, які може заявити власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження нею, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113);
– оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою — власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа — власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно (пункт 152).
Отже, за змістом наведених висновків вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, припинення права власності є неналежним способом захисту.
Юридичні перешкоди для власника земельної ділянки, які виникли внаслідок зазначеної реєстрації, усуваються внаслідок задоволення судом належних позовних вимог:
1) або про знесення самочинно побудованого нерухомого майна (внаслідок демонтажу якого на підставі пункту 1 частини першої, частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» закриваються відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа);
2) або про визнання права власності на самочинно побудоване майно (таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності на відповідне майно згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).
Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 138)).
У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 154)).
Вказаний висновок є застосовним до спірних правовідносин з огляду на предмет та підстави позовних вимог та на твердження позивача про те, що спірне майно має характер самочинного.
Отже, належними вимогами, які може заявити особа – власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 червня 2024 року в справі № 904/4339/21, від 05 червня 2024 року в справі № 521/13158/19, від 23 квітня 2024 року в справі № 904/994/22, від 19 березня 2024 року в справі № 915/1439/21, від 21 вересня 2022 року в справі № 461/3490/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16, від 20 січня 2021 року в справі № 442/302/17.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16 (пункт 77), від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (пункт 52), від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 (пункт 148)).
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та припинення права власності на спірний об`єкт, оскільки такі вимоги є неефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.
У зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного судового рішення у частині задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та припинення права власності з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволення цих позовних вимог.
Щодо позовних вимог про зобов`язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення будівлі та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва.
Звертаючись до суду з позовом Харківська міська рада просила суд зобов`язати зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснити за власний рахунок перебудову нежитлової будівлі літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме до технічних характеристик, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи №71345 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».
Суди першої інстанції встановлено, що Додатком до акта № 64-А є фотофіксація та поповерховий план КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 лютого 2007 року, з якого вбачається зміна конфігурації нежитлового приміщення літ «Б-1».
З матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що побудова літ «Б-1»
на АДРЕСА_1 складалась з двох приміщень площею 44,5 кв. м та 8,5 кв. м, загальною площею 53 кв. м, що підтверджується поповерховим планом, інформацією внутрішніх площ до плану будови, журналом зовнішніх обмірів.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 6310137500:11:001:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0113 га на праві комунальної власності належить Харківській міській раді.
Нежитлова будівля літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві часткової приватної власності по 1/4 частині: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Із заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 19 лютого 2009 року, адресованій Харківському міському голові, справжність підписів на якій засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зайцевою О. Ю., зареєстрованої в реєстрі № 324 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як власники 1/2 частки нежитлової будівлі літ «Б-1» загальною площею 53 кв. м на АДРЕСА_1 , не заперечували проти укладення договору оренди земельної ділянки в цілому під будівлею літ «Б-1» на ім`я співвласника цієї нежитлової будівлі – фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .
Згідно з висновком Управління містобудування та архітектури від 23 червня 2009 року № 4452/0/27-09 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 (зупинка магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі загальною площею 0,0113 га та визнано можливим надати земельну ділянку в оренду на умовах, визначених чинним законодавством, при умові скасування державної реєстрації договору оренди землі від 30 квітня 2004 року № 7531/04 з суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_5 згідно чинного законодавства і до початку реконструкції вул. Героїв Праці. У висновку зазначено, що на використання цієї земельної ділянки встановлено обмеження містобудівного характеру: заборона нового будівництва.
26 червня 2012 року Харківська міська рада та ОСОБА_4 уклали договір оренди № 631010004000739, зареєстрований в Державному реєстрі земель 10 липня 2012 року, за умовами якого земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, строк дії до 01 вересня 2014 року. Пунктом 7 договору передбачено, що будь-яке будівництво, реконструкція існуючих будівель на наданій у користування земельній ділянці та зміна цільового використання цієї ділянки без відповідного дозволу, передбаченого законодавством, не допускається. Земельна ділянка розташована в межах «червоних ліній» АДРЕСА_1 і в разі початку реконструкції вулиці повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.
Відомості про вказані обмеження також внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де, крім того, зазначено, що забороняється самовільна забудова земельної ділянки. На орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) – площею 0,0113 га – обмеження для земель загального користування.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки прийняв строком до 01 вересня 2014 року земельну ділянку площею 0,0113 га для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі.
Додатковою угодою до договору оренди від 12 листопада 2015 року пункти 1, 5, 8, 16 договору оренди землі, зареєстрованого 10 липня 2012 року за № 63100004000739, змінено та викладено у новій редакції, зокрема договір укладено строком до 01 липня 2018 року, цільове призначення земельної ділянки – землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
З листа Департаменту територіального контролю та земельних відносин управління земельних відносин Харківської міської ради від 11 березня 2021 року № 837/0/553-21 також вбачається, що Харківська міська рада та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 уклали договір оренди землі від 10 липня 2012 року № 631010004000739 (зі змінами та доповненнями), площею 0,0113 га, кадастровий номер № 6310137555:11:001:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01 липня 2018 року для експлуатації та обслуговування тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, номер запису про інше речове право 12935013 від 12 січня 2016 року. Рішень щодо продажу земельної ділянки Харківською міською радою не приймалося.
З відповіді Департаменту містобудування та архітектури від 26 лютого 2021 року № 1151/0/605-21 встановлено, що пунктом 22 рішення 19 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 25 лютого 2004 року № 18/04 суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_5 надана земельна ділянка на АДРЕСА_1 , (зупинка магазин «Салтівський») загальною площею 0,0113 га в оренду для будівництва тимчасового павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі до 31 грудня 2006 року (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об`єкту до 01 березня 2009 року. Будь-які дії відповідно до Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 17 серпня 2011 року № 390/11 Департаментом не виконувались, рішення постійно діючою комісією з питань самочинного будівництва стосовно об`єкту самочинного будівництва на АДРЕСА_1 , не приймалося. Містобудівні умови та обмеження для проектування, реконструкції будь-яких об`єктів на АДРЕСА_1 , не надавалися. Паспорт зовнішнього оздоблення фасаду будівлі на АДРЕСА_1 , на реєстрацію до Департаменту не надходив.
Відповідно до довідки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин від 07 квітня 2021 року № 303/0/250-21 в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Документи дозвільного характеру стосовно об`єкта будівництва (виконання робіт з облаштування фасаду та реконструкції нежитлової будівлі літ «Б-1») за адресою: АДРЕСА_1 , до Інспекції не надходили.
Жодних передбачених законом документів, які б давали відповідачам право на здійснення будівельних робіт з нового будівництва, у спірних відносинах не отримувалось.
З акта перевірки благоустрою м. Харкова від 27 жовтня 2020 року № 64-А відомо, що за результатами перевірки встановлений факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою міста Харкова, а саме: проведено роботи з реконструкції нежитлової будівлі літ «Б-1» на АДРЕСА_1 шляхом самочинного влаштування прибудови (орієнтовна площа прибудови 35 кв. м) з влаштуванням нових віконних отворів в ній. Також здійснено втручання в несуче-огороджувальні конструкції будівлі шляхом влаштування нових віконних отворів, вхідних дверей з тильної сторони фасаду та вхідних дверей на боковому фасаді будівлі замість раніше існуючого вікна за планом. В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо вищевказаного об`єкта. Внаслідок проведення самочинних будівельних робіт конфігурація будівлі не відповідає конфігурації поповерхового плану КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (справа № 71345). Зазначені роботи проведені без декларативно-дозвільних документів. Під час перевірки не представлено паспорт опорядження фасаду, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. У ході ознайомлення з інвентарною справою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 71345 встановлено, що нежитлова будівля літ «Б-1» на АДРЕСА_1 , станом на 2007 рік загальною площею 53 кв. м та згідно поповерховому плану, відсутня прибудова. Вимоги припису про усунення порушення не виконано. За результатами перевірки благоустрою встановлено порушення пунктів 1, 2 частини другої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пунктів 5.7.1.2, 6.3.1 Правил благоустрою міста Харкова.
Додатком до акта № 64-А є фотофіксація та поповерховий план КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 лютого 2007 року, з якого вбачається зміна конфігурації нежитлового приміщення літ «Б-1».
З матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що побудова літ «Б-1»
на АДРЕСА_1 складалась з двох приміщень площею 44,5 кв. м та 8,5 кв. м, загальною площею 53 кв. м, що підтверджується поповерховим планом, інформацією внутрішніх площ до плану будови, журналом зовнішніх обмірів.
Нежитлова будівля літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві часткової приватної власності по 1/4 частині: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Врахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про доведення позивачем у цій справі факту здійснення відповідачами самочинного будівництва. Висновки суду у цій частині ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і дотриманні норм процесуального права й доводами апеляційної скарги не спростовуються.
Звертаючись до суду з позовом Харківська міська рада посилалась на те, що внаслідок будівництва та реєстрації права власності за відповідачами на нежитлову будівлю літ «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , ними було самовільно зайнято земельну ділянку, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, що обмежує право останньої як власника користуватися та розпоряджатися такою земельною ділянкою.
Встановивши, що рішення про передання у користування/власність відповідачам спірної земельної ділянки Харківська міська рада не приймала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказана земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Харкова, а побудована на ній спірна будівля є самочинною.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити за власний рахунок перебудову нежитлової будівлі літ. «Б-1» на АДРЕСА_1 та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме: до технічних характеристик, що містяться у матеріалах інвентаризаційної справи № 71345 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Ураховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати у частині задоволення позовних вимог Харківської міської ради про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та у частині цих вимог ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні. У частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити за власний рахунок перебудову нежитлової будівлі літ. «Б-1» на АДРЕСА_1 та привести у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме: до технічних характеристик, що містяться у матеріалах інвентаризаційної справи № 71345 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги висновків частково спростовують висновки суду.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги Харківської міської ради підлягають частковому задоволенню, а саме: на 50 %, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн(50% від 4 540,00) по 567,50 грн з кожного.
Проте апеляційна скарга ОСОБА_4 також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 50%, тому з Харківської міської ради підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн (50 % від 6 810,00 грн).
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2024 року у частині позовних вимог Харківської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності - скасувати та у задоволенні позову в цій частині - відмовити.
В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2024 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Харківської міської ради судовий збір по 567,50 грн з кожного.
Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 3 405,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:        О.В. Маміна
Судді:      Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова