ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 січня 2026 року	Справа №160/31118/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/31118/25 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, буд. 33, код ЄДРПОУ: 04052086), до відповідача-2: Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, б. Свободи, буд. 33, код ЄДРПОУ: 04052086) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни (далі – відповідач-1), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни № 80537548 від 26 серпня 2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Жовтоводської міської ради Сербіну Альону Василівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_3 , згідно договору купівлі-продажу № 7293 від 07 серпня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Луганської області Фесенко Р.А.;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Жовтоводської міської ради Сербіну Альону Василівну внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача, яке є предметом оскарження. Позивач стверджує, що надав відповідачу достатню кількість документів для державної реєстрації речового права на квартиру, а наведені підстави для відмови у державній реєстрації такого права є необґрунтованими. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/31118/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/31118/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Залучено до участі у справі №160/31118/25 в якості другого відповідача Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради (далі – відповдіач-2). 
06 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що 23.06.2025 року відповідач-1 звернувся із запитом до Сіверськодонецької міської військової адміністрації щодо реєстрації права власності на квартиру, однак такої відповіді отримано не було. Також, відповідач-1 наводить виклад обставин звернення позивача до відповідача за державною реєстрацією права власності на відповідну квартиру, також звертає увагу що позивач невірно вказує дату ознайомлення зі спірним рішенням, що впливає на строк звернення до суду, а відповідач-1 є неналежним відповідачем. До відзиву долучені витребувані документи.
12 листопада 2025 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що ним не було порушено строк звернення до суду, зазначає що спір належить розглядати сама суду адміністративної юрисдикції. В тому числі зазначає, що відповідач-1 фактично не спростовує, що подані документи підтверджують право власності, набуте у 1996 році та що відповідний договір купвлі-продажу був належним чином нотаріально посвідчений і зареєстрований у БТІ, тобто право виникло до 01.01.2013 року і визнається дійсним згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію. речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Неможливість отримання інформації з паперових носіїв БТІ Лисичанська пов`язана з окупацією території, що не може покладатися як негативний наслідок на громадянина, який діє добросовісно та відповідно до законодавства. 
25 листопада 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та повторює доводи відповідача-1. 
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи, які мають значення для вирішення цього спору.
При встановленні обставин справи суд виходить з матеріалів реєстраційної справи, які надані відповідачем-1. 
16 червня 2025 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про державну реєстрацію прав – на квартиру, що знаходиться у м. Лисичанськ Луганської області. До заяви долучено договір купівлі-продажу та реєстраційне посвідчення, а також технічний паспорт. Заяві присвоєно реєстраційний номер 67465145. 
Відповідний договір купівлі-продажу укладений 07.08.1996 року між позивачем як покупцем) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (як продавцями) щодо продажу квартири АДРЕСА_4 . 
Право власності продавців зареєстроване в Лисичанському МКП «Інвентарізатор» під №374. 
В договорі зазначено, що його посвідчено приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Луганської області, він підлягає реєстрації у державному МКП «Інвентарізатор» м. Лисичанська. У нотаріуса договір зареєстрований у реєстрі під №7293. 
До договору підшито реєстраційний напис на документі про право приватної власності від 23.08.1996 року, який заповнено міжрайонним БТІ. Згідно цього реєстраційного напису квартира АДРЕСА_4 зареєстрована в Лисичанському міжрайонному БТІ на праві приватної власності за позивачем згідно раніше вказаного договору купівлі-продажу. Номер в реєстровій книзі – 374. Реєстраційний напис засвідчено печаткою виконкому та підписом начальника міжрайонного БТІ. 
23 червня 2025 року державним реєстратором отримано відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав №432447230 щодо заяви позивача про державну реєстрацію прав від 1.606.2025 року. 
23 червня 2025 року державним реєстратором отримано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка №432447333), згідно яких речові права на відповідну квартиру не зареєстровані. 
23 червня 2025 року державним реєстратором прийнято рішення про зупинення розгляду заяви №79561550. Підстава для зупинення розгляду заяви: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, а саме: 
- довідки про реєстрацію права власності до 2013 року. 
Листом від 23.06.2025 року №67465145 державний реєстратор звернувся до Сіверськодонецької міської військової адміністрації з проханням надати відомості про місцезнаходження БТІ, територіально до якого відноситься відповідна квартира, для направлення запиту про реєстрацію права власності на квартиру. 
26 серпня 2025 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій з підстави: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, а саме: 
- ненадання довідки про реєстрацію права власності до 2013 року та неотримання відповіді на запит державного реєстратора. 
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі – Закон №1952-IV).
Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;
Згідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Частиною другою статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 Закону №1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
За ч. 1, 2 ст. 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є:
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;
2) нотаріус;
3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором.
Дія абзацу першого цієї частини щодо перебування у трудових відносинах не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав на своє ім`я, на ім`я свого чоловіка (дружини), його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), суб`єкта господарювання, засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором 
Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність
За ч. 1, 3, 5 ст. 23 Закону №1952-IV заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, з урахуванням часу, що минув до залишення такої заяви без руху.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV підставами для відмови в державній реєстрації прав є:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону;
21) відсутність дозволу кредитора за аграрною нотою на проведення державної реєстрації прав у результаті відчуження боржником за відповідною аграрною нотою належної земельної ділянки (крім звернення стягнення на предмет іпотеки), права оренди, права емфітевзису або права суперфіцію, укладення договору суборенди, розірвання договору оренди, емфітевзису або суперфіцію, внесення змін до такого договору або відмову від нього - у разі якщо земельна ділянка зазначена в Реєстрі аграрних нот як місце вирощування заставленої майбутньої сільськогосподарської продукції.
Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
За ч. 1ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Щодо доводів відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду через дату його ознайомлення зі спірним рішенням суд зауважує, що такий строк в Законі №1952-IV встановлено для адміністративного оскарження (2 місяці – згідно ч. 3 ст. 37). Відповідно, для судового оскарження застосовуються положення ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (6 місяців). 
Оскільки спірне рішення прийнято 26.08.2025 року, то не має значення коли саме позивач з ним ознайомився, оскільки станом на 27.10.2025 року (дата звернення до суду згідно поштового відправлення) 6-місячний строк позивачем не пропущено. 
Щодо доводів відповідача-1 про належність відповідача суд зауважує, що відповідач-1 посилається на те ж нормативно-правове обґрунтування, яке використано судом при відкритті провадження та залучення відповідача-2 до участі у справі. 
Щодо доводів відповідача-1 про приватноправовий характер спору суд зауважує, що в такому випадку спір має існувати не між особою та державним реєстратором, а між різними особами, які заявляють права на певний об`єкт. Натомість в даній справі не йдеться про те, що, наприклад, наразі відповідна квартира має іншого власника або що в цілому існує будь-яка інша особа, окрім позивача, яка претендує на спірну квартиру. Відповідно, спір виник виключно під час державної реєстрації речового права на таку квартиру, що являє собою публічно-правової спір в сфері державної реєстрації речових прав, юрисдикцію щодо розгляду якого має саме адміністративний суд. 
Щодо доводів відповідачів по суті, то вони зводились до повторювання викладу спірного рішення. 
Так, фактично позивач надав відповідачу-1 нотаріально посвідчений договір з підшитим реєстраційним написом про його реєстрацію в БТІ. На це відповідач-1 звернувся до військової адміністрації з проханням повідомити належний БТІ для запитування інформацію про реєстрацію права власності. 
Аналізуючи п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV суд зауважує, що виходячи з аналізу значеної правової норми, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року запитується реєстратором лише у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, а не в обов`язковому порядку, як про це помилково вказує відповідач-1.
При цьому, з рішення про зупинення розгляду заяви з підстав відсутності інформації, що містить відомості про зареєстровані права до 01.01.2023 року не вбачається які конкретно відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом були відсутні у державного реєстратора при розгляді наданих позивачем документів, або які документи, необхідні для реєстрації не були надані позивачем.
Оскільки у відповідача були відсутні підстави для залишення заяви позивача про державну реєстрацію прав без руху (зупинення розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності), а тому прийняття рішення на підставі пункту 8 частини першої статті 24 Закону №1952-IV є безпідставним.
Тотожне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 року у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 року у справі №280/1439/25, від 19.08.2025 року у справі №280/1786/25.
Додатково слід зауважити, що відповідач-1 не надав доказів направлення відповідного запиту, а також його результатів (не лише відповіді, а й, наприклад, конверту, який мав би станом на дату подання відзиву вже перебувати у розпорядженні відповідача-1). 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013 року, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Виходячи з викладеного у випадку позивача документ, що посвідчує набуття його права та позначка на ньому, яка свідчить про проведення державної реєстрації до 01.01.2013 року збережений в оригіналі, та був долучений до пакету документів з яким позивач звернувся до державного реєстратора у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна.
Подібне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 року у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 року у справі №280/1439/25.
При цьому у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 року у справі №280/1786/25 здійснено тотожне правозастосування саме до договору купівлі-продажу з позначкою про його реєстрацію в БТІ (що мало місце і у даній справі). 
Отже, державний реєстратор мав доступ до усіх документів та до усієї інформації, необхідної для проведення державної реєстрації, позаяк позивачем державному реєстратору надано відповідний договір купівлі-продажу, який відповідно до пункту 1 частини першого статті 27 Закону № 1952-IV є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав.
Щодо зобов`язання зареєструвати речове право суд зазначає наступне. 
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.
Отже, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача-1 зареєструвати відповідне речове право. 
Належність цього способу захисту в спірних правовідносинах підтверджено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 року у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 року у справі №280/1439/25, від 19.08.2025 року у справі №280/1786/25.
Водночас, суд зауважує, що для забезпечення ефективного захисту прав позивача та остаточного вирішення спору відповідне зобов`язання належить покласти саме на відповідача-2, що також підтверджується правозастосуванням у вищевказаних прикладах судової практики. 
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат. 
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 27.10.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, за рахунок якого можливо здійснити розподіл судових витрат, а також зважаючи на природу правовідносин між відповідачами, в т.ч. з урахуванням того, що відповідач-1 фактично діє у складі відповідача-2 та до відповідача-2 задоволено позовні вимоги. 
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, буд. 33, код ЄДРПОУ: 04052086), до відповідача-2: Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, б. Свободи, буд. 33, код ЄДРПОУ: 04052086) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни від 26.08.2025 року №80537548, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 від 16.06.2025 року №67465145. 
Зобов`язати Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради здійснити державну реєстрацію речового права за заявою ОСОБА_1 від 16.06.2025 року №67465145.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, б. Свободи, буд. 33, код ЄДРПОУ: 04052086) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко