Номер провадження: 33/813/121/26
Номер справи місцевого суду: 522/14766/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУПАП, 
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362170 від 15.06.2025 року, ОСОБА_1 15.06.2025 року о 00:35 год. у м. Одесі, Фонтанська дорога, 149, керував транспортним засобом «Renault», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомого приладу «Alkotest Drager», результат позитивний – 0,61% проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 13.11.2025 захисник ОСОБА_1 – адвокат Бондаренко Ю.Г. подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що жодних повідомлень про розгляд справи не отримував. 28.10.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Бондаренком Ю.Г. укладено договір про надання правової допомоги, та адвокат звернувся до суду із заявою про отримання рішення суду та ознайомлення з матеріалами справи. Оскаржувану постанову було отримано 04.11.2025. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів щодо підстав та правомірності зупинки транспортного засобу передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, без залучення двох свідків, які б повинні були фіксувати процедуру проведення огляду та його результат, наявні відеозаписи не відображають та не підтверджують результатів тесту, оскільки один із поліцейських лише словами озвучує результат, а сама відеофіксація результату приладу Драгер на камері не відображається. В ході проведення тестування результати тесту було отримано лише після четвертого (продування газоаналізатора), які проводились без зміни індивідуального мундштука, що могло призвести до накопичення в приладі та системі зворотного клапану мундштука залишків складових алкоголю, які можуть залишитись після вживання ароматних напоїв, аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і капель та інше. Матеріали справи не містять відомостей про відсторонення від права керування транспортним засобом. Незважаючи на незгоду ОСОБА_1 з результатами тестування та з обставинами викладеними в протоколі, працівниками поліції не запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Бондаренко Ю.Г., підтримав доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та просив їх задовольнити.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
ОСОБА_1 вказує, що жодних повідомлень про розгляд справи не отримував. 28.10.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Бондаренком Ю.Г. укладено договір про надання правової допомоги, та адвокат звернувся до суду із заявою про отримання рішення суду та ознайомлення з матеріалами справи. Оскаржувану постанову було отримано 04.11.2025. 
Відповідно до змісту постанови Приморського районного суду м. Одеси, судовий розгляд проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Копія оскаржуваної постанови була отримана захисником Бондавренком Ю.Г. 04.11.2025, про що свідчить розписка в матеріалах справи.
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 13.11.2025.
За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362170 від 15.06.2025 (а.с.1);
- довідкою про отримання особою посвідчення водія (а.с. 3);
- довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 4);
- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0,61% (а.с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6);
- відеозаписами події зафіксованої на боді камери 474721, 474166 (а.с. 7).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2025, та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальнітехнічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.
Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи долученні відеозаписи з портативних відеореєстраторів 474721, 474166, посилання на які містяться в протоколі серії ЕПР1 №362170 від 15.06.2025.
Відеозапис, долучений до справи, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт вчинення адміністративного правопорушення.
Враховуючи те, що обставини, викладені в протоколі ЕПР1 №362170 від 15.06.2025, фіксувалися спеціальними технічними засобами, працівники поліції, в силу вимог ст. 266 КУпАП України та Інструкції № 1395 від 07.11.2015, не були зобов`язані залучати свідків. 
З вказаного відеозапису вбачається, що транспортний засіб під час керування ОСОБА_1 було зупинення під час дії комендантської години, за порушення ним ПДР. Під час спілкування з працівниками поліції, останніми було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, та він підтвердив, що вживав пиво (фраг. 00:37:20). В подальшому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку зазначив, що хоче проїхати в медичний заклад, а в подальшому погодився пройти огляд на місці зупинки. Відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проведений з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки чека «Alcotest Drager» 7510, результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0,61%. ОСОБА_1 не висловлював будь-якої незгоди з результатами огляду та не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі. (фраг. 01:20:22 – 01:39:05).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово намагався пройти огляд на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager», однак його дії були здійснені для уникнення проведення огляду, лише під час останньої спроби продуву алкотестера останній зміг його пройти. 
Вказана поведінка, розцінюється судом як суперечлива, оскільки ОСОБА_1 намагався уникнути складання протоколу, а в подальшому уникнути відповідальності.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що під час неодноразових спроб проведення огляду без зміни індивідуального мунштука в приладі могли накопичитись залишки складових. 
Переглянутим відеозаписом подій встановлено, що під час повторних спроб пройти огляд, ОСОБА_1 кожного разу було надано новий індивідуально запакований мунштук (фраг. 01:20:17 – 01:31:00).
Щодо посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, однак йому не було забезпечено проведення огляду в медичному закладі. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією.
Як було зазначено вище, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою спеціального технічного засобу алкотест «Alcotest Drager 7510». Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки чека «Alcotest Drager» 7510, тест №744, результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0,61%.
Після отримання результатів ОСОБА_1 не висловлював незгоди з вказаним результатом та не наполягав на проведені огляду в медичному закладі. 
Наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, роздруківці чеку «Alcotest Drager», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння записи про те, що він не згоден, вчиненні ОСОБА_1 вже після їх складання, тобто після вичерпання часу на повідомлення про незгоду з результатами, а тому до уваги не приймається, не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Твердження про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративних матеріалів, суд до уваги не приймає та вважає, що працівниками поліції дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду.
Щодо доводів апелянта про незаконну запинку транспортного засобу та в подальшому вимога про проходження огляду, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до п. 1ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
За приписами п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.
Згідно з абзацом 3 пункту 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 (далі - Порядок) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п.5 Порядку комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення).
Підпункт 4 пункту 16 Порядку визначає, що патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.
Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації з 01.03.2023 запроваджено на території Одеси та Одеської області комендантську годину з 00.00 години до 05.00 години.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 15.06.2025 о 00:36 год, тобто під час дії комендантської години. Перепустки на право пересування у комендантську годину водій поліцейським не надав. За таких обставин працівники поліції правомірно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ..
Враховуючи вказані положення чинного законодавства України, рух особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на автомобілі в період обмежень, які запроваджені комендантською годиною, тобто в період дії комендантської години, є достатньою та законною підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, в зв`язку із чим зупинка водія ОСОБА_1 працівниками поліції є правомірною.
Крім того, причиною зупинки транспортного засобу було також порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме перетин подвійної суцільної лінії, що було озвучено останньому працівниками поліції (фраг. 00:36:50).
Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення його від керування автомобілем спростовуються відеозаписом події, та останнє не впливають на зміст та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наявності інших доказів, які в своїй сукупності підтверджують обставини, які викладені в протоколі, підстав вважати вказані докази неналежними у суду відсутні.
Отже викладені доводи не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наявності інших доказів, які в своїй сукупності підтверджують обставини, які викладені в протоколі, підстав вважати вказані докази неналежними у суду відсутні.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова