УКРАЇНА
Справа № 196/1027/25
№ провадження 2/196/62/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року с-ще Царичанка
Царичанський? ? районний суд Дніпропетровської області в складі:
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? головуючого судді:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Костюкова Д.Г.,
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? за участі секретаря судового засідання:? ? Грищенко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 23.02.2022р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №135544096 в електронній формі з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV435WH. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу було видано кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську карту, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
23.02.2022р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту відповідачки № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 6 000,00 грн.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
На виконання Договору факторингу 1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги №191 від 23.08.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
19.12.2024 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №1 від 19.12.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №135544096 від 23.02.2022р.
Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 08.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 17 859,64 грн.? ? 
Таким чином, в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №135544096 від 23.02.2022р. перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 17 859,64 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором №135544096 від 23.02.2022р. у розмірі 17 859,64 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. За клопотанням представника позивача від АТ «Райффайзен Банк» витребувано інформацію щодо відповідачки (Т.1 а.с.178-179).

25.09.2025 через канцелярію суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшли заперечення на позов, які за змістом є відзивом на позов ТОВ "Фінансова компанія "Ейс", відповідно до якого відповідачка позовні вимоги не визнала та прохала у їх задоволенні відмовити, посилаючись на наступне. 23.02.2022 вона дійсно в телефонному режимі отримала кошти в розмірі 6 000,00 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». У зв`язку з початком війни в Україні на законодавчому рівні були введені «кредитні канікули», де банк не нараховував відсотки та штрафи. Через деякий час їй зателефонував представник кредитора та повідомили, що вони не є банком, а тому потрібно сплачувати кредит і запропонували здійснювати оплату частинами. Вона розпочала частково сплачувати кредит та в загальній сумі сплатила їм 3 150,00 грн. При цьому, їй пояснили, що тіло кредиту залишилося незмінним і вона сплатила лише відсотки. Домовитися вона з ними не змогла, після чого навіть дозвонитися. Ніяких смс-повідомлень, дзвінків від первісного кредитора вона більше не отримувала. 02 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» вона отримала позовну заяву від ТОВ «ФК «Ейс», після чого вона до них зателефонувала та їй пояснили, що фінансова компанія придбала до неї право вимоги за кредитним договором, а також вказали, що про зміну кредитора вони не зобов`язані були повідомляти. Вважає, що нарахування відсотків та штрафів є не незаконним, а також строк позовної давності сплив, а тому позовні вимоги до неї є безпідставними та задоволенню не підлягають (Т.1 а.с.184).

01.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшли додаткові пояснення, які за змістом є відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_1 , відповідно до якого представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на наступні обставини. Відповідач зазначає, що строки позовної давності пропущено. Позивач не погоджується з даним твердженням.? ? 23.02.2022 р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 135544096 на суму 8400,00 грн строком на 30 (тридцять) днів. Таким чином, кінцева дата повернення кредиту визначається - 25.03.2022 р. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, відповідно до ст. 261 ЦК України. Тобто, відлік початку позовної давності починається саме 25.03.2022. З огляду на вищезазначене, строк позовної давності закінчується 25.03.2025. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме : «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Відповідно, дана норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Крім того, Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». У матеріалах справи долучено виписку з особового рахунку боржника, яка є належним та допустимим доказом відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України. Більше того, Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відсотків, що свідчить про його сумлінне ставлення до своїх прав та обов`язків як нового кредитора. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування відсотків за користування Кредитом відображені в наданих розрахунках ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відбувались згідно з погодженими умовами Кредитного договору №135544096 від 23.02.2022. Оскільки Відповідач не повернув кредитні кошти у повному розмірі, було продовжено нарахування відсотків, у зв`язку з чим позивач звернувся до Суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним Договором. Також зазначили, що в наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором, Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника, позовні вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу/пені) відсутні. Отже, у підсумку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №135544096 від 23.02.2022 року на момент подачі позовної заяви становить 17 859,64 грн. Також, Позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10 позовної заяви). В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Дані додаткові угоди містять підписи та печать ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 23.08.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 191 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 11 375,40 грн. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 строк дії Договору закінчується 31 грудня 2024 року. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024, право вимоги за кредитним договором № 135544096 від 23.02.2022 відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на законних підставах, оскільки дія договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 закінчується 31.12.2024, а реєстр прав вимоги № 1 підписано 19.12.2024, то перехід права вимоги стосувався дійсного, чинного на той момент зобов`язання. 08.07.2025 ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17 859,64 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025. Отже, враховуючи наведене, Позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи (Т.1 а.с.188-209).

28 жовтня 2025 року через канцелярію суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких відповідачка зазначила, що жодних кредитних коштів від ТОВ «ФК «Ейс» вона не отримувала, а також ніякого договору не укладала. Кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн. вона отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» строком на 30 днів. У зв`язку з початком війни були заблоковані особисті кабінети «Манівео» і тому вона не змогла перераховувати кошти. Через деякий час нею було сплачено кошти в загальній сумі 3 150,00 грн. та через великі відсотки, які вони почали нараховувати, вона була не взмозі їх сплачувати, а потім взагалі втратила з ними зв`язок. Також вважає, що позивач не набув права вимоги до неї після закінчення строку кредитного договору, а також позивач не повідомив її про відступлення права вимоги. Крім того, нараховані відсотки є незаконними. Таким чином, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю (Т.1 а.с.223-228).

31 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначив наступне. Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою укладення електронного договору, Позичальник заходить на Сайт, який надає доступ до інформаційно- телекомунікаційної системи (далі –ІТС) Товариства або в мобільний додаток Товариства або в програмне забезпечення партнерів Товариства, яке забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку, та у вбудованому калькуляторі вибирає бажану суму грошових коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування. При заповненні Заявки на кредит Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV435WH направлено Відповідачу 23.02.2022 о 19:36:57 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 23.02.2022 о 19:37:52. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь- який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, Позивач надав беззаперечні докази того, що Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність Відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам Відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. Також, Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок Відповідача суми в розмірі 6000,00 грн. В свою чергу, Відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги Позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Крім того, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за договором про надання кредиту. Оскільки Відповідач не повернув кредитні кошти у повному розмірі, було продовжено нарахування відсотків, у зв`язку з чим Позивач звернувся до Суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним Договором. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника, позовні вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу/пені) відсутні. Щодо позовної давності, зазначили, що позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Крім того, Позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги повністю (Т.1 а.с.229-258).

25 листопада 2025 року через канцелярію суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вважає, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів набуття права вимоги до неї, а також просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності (Т.2 а.с.4).

28 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшли додаткові пояснення, в яких представником в обґрунтування позовних вимог зазначені обставини, які є аналогічними обставин, зазначеним в додаткових поясненнях представника позивача, які надійшли до суду через систему «Електронний суд» 01.10.2025р. та 31.10.2025р. (Т.2 а.с.5-15). 

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохали розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити (Т.1 а.с.2-17). Також, представник позивача прохав при ухваленні рішення по справі врахувати надані ним додаткові пояснення (Т.1 а.с.188-209, Т.1 а.с.229-258, Т.2 а.с.5-15). 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та ухвалити рішення у справі відповідно до чинного законодавства (Т.2 а.с.17). Також, відповідачка у додаткових поясненнях позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просить відмовити (Т.1 а.с.184, Т.1 а.с.223-228, Т.2 а.с.4).

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 23.02.2022 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №135544096. Відповідачка підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV435WH (Т.1 а.с. 21-37).
Відповідно до п.2.1. договору, Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 8 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Згідно з п.п.2.2-2.3, 2.5 Договору, сума Кредитного ліміту, вказана в п.2.1 Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 6 000,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 25.03.2022р. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору.
Відповідно до п.5.1 Договору, за вибором Позичальника, кожен окремий Транш за цим Договором може надаватися Позичальнику в наступний спосіб: шляхом ініціювання Кредитодавцем безготівкового перерахування суми Кредиту на банківський рахунок Позичальника. За реквізитами платіжної картки 4188-37ХХ-ХХХХ-3790, що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
Відповідно до п. 7.1. Договору, на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що сума Кредиту за всіма наданими Траншами має бути повернена Кредитодавцю не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду кредитування - 25.03.2022, а саме не пізніше ніж через 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.
У разі якщо Позичальник продовжує користуватись Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування, зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п.7.2.2 Договору).
Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п.8.4 Договору).
Відповідно до п. 8.10. Договору, проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору.
Відповідно до п. 14.1. Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua,
Згідно з п.14.2 сторони дійшли згоди, що в усіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 
Таким чином, кредитний договір №135544096 від 23.02.2022р. укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 , підписавши 23 лютого 2022 року кредитний договір №135544096, чим підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови та вартість кредитування.
Надання грошових коштів у розмірі 6 000,00 гривень відповідачці підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №135544096/24052025/Э від 24.05.2025, відповідно до якої Кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг за наступними реквізитами: отримувач АТ «Райффайзен Банк», особа платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», особа отримувач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , платіжна карта отримувача 4188-37ХХ-ХХХХ-3791, сума платіжної операції 6 000,00 грн., дата завершення платіжної операції 23.02.2022 19.38 (Т.1 а.с.124), платіжним дорученням від 23.02.2022 (Т.1 а.с.144) та повідомленням АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/12674-БТ від 06.10.2025, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , та надано виписку по рахунку № НОМЕР_5 за період з 23.02.2022р.-28.02.2022р., яка містить зарахування на суму 6 000,00 грн. (Т.1 а.с.220-221).
Отже, первісний кредитор виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідачка, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Як вбачається з досліджених доказів, 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно п.2.1 якого було передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (Т.1 а.с.90-100).
Додатковими угодами №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 року включно (Т.1 а.с.101, 102-111, 112, 113, 114).
Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 191 від 23.08.2022 р. до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р., ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідачки в сумі 11 375,40 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 5 999,40 грн., заборгованість за відсотками – 5 376,00 грн. (Т.1 а.с. 87-89).
19 грудня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №19/1224-01, зі строком дії до 31 грудня 2024 року (Т.1 а.с.76-84). Відповідно до п. 2.1 даного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 19 грудня 2024 року ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до відповідачки в сумі 17 859,64 грн. з яких: 5 999,40 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 11 860,24 грн. - сума заборгованості за відсотками (Т.1 а.с.73-75). 
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» (Т.1 а.с. 62-71).
Згідно п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений? ? їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 4 817, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 р., від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (Т.1 а.с.55).
Відповідно до Реєстру боржників від 08.07.2025р. до Договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідачки в сумі 17 859,64 грн. з яких: 5 999,40 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 11 860,24 грн. - сума заборгованості за відсотками (Т.1 а.с.59-61).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
Суд зобов`язаний встановлювати справжню правову природу правовідносин, аналізуючи зміст укладених договорів та фактичні обставини справи, незалежно від найменування документів. Це необхідно для правильного застосування норм матеріального права, визначення суті спору та забезпечення справедливого захисту прав. 
Договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються (п. 49 Постанови ВП ВС від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18), а правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору (п. 9.5 Постанови ВП ВС від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20).
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів; зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором; при цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану фактором фінансову послугу.
Обов`язковими ознаками договору факторингу є як надання фінансування фактором клієнту, так і повернення фінансування клієнтом фактору, причому з оплатою клієнтом цієї фінансової послуги (висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18; від 08 червня 2021 року у справі №346/1305/19). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 визначено, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. При цьому, якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). 
Як встановлено в судовому засіданні на підтвердження оплатності договору факторингу від 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" №28/1118-01 було надано акт звірки від 31.12.2022 між вищевказаними установами. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).? ? 
Також, відповідно до правових позицій Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №918/535/19, від 12.09.2018 у справі №910/22923/17 належними доказами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". 
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд зауважує, що наданий позивачем суду акт звірки від 31.12.2022 не відповідає вищевказаним умовам та не містить необхідних реквізитів. 
Більш того, з огляду на положення законодавства про бухгалтерський облік документ може вважатися первинним бухгалтерським документом виключно, якщо з його змісту вбачається зміна у структурі активів та зобов`язань учасників господарських відносин.
Поміж тим, акт звірки взаємних розрахунків не призводить до зміни у структурі активів та зобов`язань учасників господарської операції, а лише ідентифікує та впорядковує вже проведені контрагентами господарські операції.
На підставі викладеного, наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків не може вважатися первинним бухгалтерським документом ні за формою, ні за змістом.
Таким чином, позивачем суду не надано належних та допустимих доказів фінансування Фактором Клієнта, а також сплати Клієнтом послуг Фактора за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", що є суттєвою умовою для визначення дійсної правової природи наявних між сторонами правовідносин, зокрема відмежування правовідносин факторингу від правовідносин цесії. 
Відсутність належного підтвердження сплати фінансування та оплати послуг за вищевказаним договором свідчить про відсутність відносин факторингу між сторонами, а, отже, про недоведеність переходу права вимоги за цим договором.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, то таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 19 грудня 2024 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не могло передати таке право позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 .
Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором на першому етапі – від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора – ТОВ «ФК «ЕЙС».
Тож, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 23 лютого 2022 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
При цьому, реєстри боржників та додаткові угоди самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника ОСОБА_1 , оскільки не спростовують порушення вимог цивільного законодавства при укладанні договорів, до яких вони є додатками.
Таким чином, оскільки ТОВ «ФК «ЕЙС» не набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором №135544096 від 23.02.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що останнє не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо застосування строків позовної давності, заявленого відповідачкою, суд зазначає, що оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, а тому судом не вирішується питання щодо його застосування.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати по справі слід покласти на позивача.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 142, 206, 258, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– відмовити.
Судові витрати позивача покласти на останнього.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс", код ЄДРПОУ 42986956, місце знаходження: 02090, м.Київ, вул.Алматинська, буд.8, офіс 310а.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 09.02.2026 року.

? ? ? ? ? ? ? ? ? Суддя:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков