Справа №359/12877/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Козачук А.Р.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 30 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2 , та відновити дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_3 ».

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов, наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання та подав заяву про визнання позову (а.с.16), зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

10 жовтня 2003 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №449. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2003 року (а.с.17).

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Встановлено, що ні позивач, ні ОСОБА_2 не бажають жити однією сім`єю. Вони заперечують проти вжиття заходів, спрямованих на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох з подружжя. Примушування їх до шлюбу не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та відповіда-чем, належить розірвати та відновити дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації – 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 30 жовтня 2025 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Однак ОСОБА_2 визнав позов ще до початку першого судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті.

З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути лише 50 відсотків витрат на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (1211,20 : 2). Інші 50 відсотків судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 10 жовтня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №449, розірвати.

Відновити дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків витрат на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок, сплаченого згідно з платіжною інструкцією від 30 жовтня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду        Є.О. Борець