Справа № 132/2303/22
Провадження №1-кп/132/63/26
Вирок
Іменем України
30 січня 2026 року
Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого – судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022020220000145 від 15.06.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,
по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участі сторін кримінального провадження: 
прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 , 
потерпілого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
14.06.2022 ОСОБА_3 перебував у сусідки ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , де також знаходився ОСОБА_6 .
У зв`язку з конфліктом, який виник напередодні між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а саме із-за грошової заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_3 , між ними знову виникла суперечка.
Під час суперечки ОСОБА_3 запитував у ОСОБА_6 коли той поверне борг, однак ОСОБА_6 відповіді не надав. Обурившись його поведінкою ОСОБА_3 , розуміючи явну протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною палицею в область правої руки та в область носа, після чого ОСОБА_6 впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_6 ще один удар дерев`яною палицею в область лівої гомілки.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки нижньої третини зі зміщенням, закритого перелому медіальної кісточки лівої гомілки без зміщення, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 64/84 від 05.08.2022 за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.
З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого. 
Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, які не були предметом дослідження в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушені визнав повністю. Суду показав, що він 14.06.2022 перебував у сусідки ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , де також знаходився ОСОБА_6 .
У зв`язку з конфліктом, який виник напередодні між ним та ОСОБА_6 , оскільки останній був винен йому гроші, між ними знову виникла суперечка.
Під час суперечки він запитував у ОСОБА_6 коли той поверне борг, однак ОСОБА_6 відповіді не надав. Обурившись його поведінкою умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною палицею в область правої руки та в область носа, після чого ОСОБА_6 впав на землю та він наніс йому ще один удар дерев`яною палицею в область лівої гомілки.
В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнає в тій сумі, яка підтверджується документально. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди просить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Потерпілий ОСОБА_6 надав аналогічні покази, просить обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати. Раніше поданий цивільний позов підримує та просить задоволити в повному обсязі.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, є вірною. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_6 , який не наполягав на суворій мірі покарання, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі і відповідно ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком. Згідно ч. 1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 на його користь 22670,35 грн. матеріальної шкоди, яка полягала у витратах понесених ним на лікування.
Згідно наданих розрахункових документів, ОСОБА_6 підтверджено понесення витрат на лікування в розмірі 22670,35 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості компенсації завданої матеріальної шкоди.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідків, тривалості лікування, глибини і тривалості його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, терміну тривалості лікування та відновлення стану здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, який він в своєму позові просить стягнути з обвинуваченого, є завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задоволити частково та стягнути з ОСОБА_3 20 000 гривень моральної шкоди, що на переконання суду є співмірним тим фізичним та душевним стражданням, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину. В решті частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди суд вважає відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним по ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 3 роки позбавлення волі. 
Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки. Згідно ч. 1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня оголошення вироку суду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненим кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 22670 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 35 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: