ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/10783/25 Суддя (судді) першої інстанції:Кордюкова Ж.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,
суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 13 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1175136 від 13.09.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появи в громадських місцях у нетверезому стані), та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 13 червня 2025 року позов залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що позивач отримав оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення 13.09.2023, оскільки така постанова позивачу не вручалась. Апелянт зазначає, що оскаржувана постанова складена без участі апелянта, особа апелянта встановлена за іншим (невідомим апелянту) паспортом громадянина України, а підпис, який наявний у постанові, відрізняється від дійсного підпису апелянта.
Апелянт вказує, що відзив на позов відповідачем подано поза межами строків, встановлених в ухвалі від 06.05.2025, тому, з огляду на положення ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду були відсутні підстави брати відзив на позов та додані до відзиву документи - до уваги.
Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги пояснення від 30.05.2025, підписані старостою села Плоске - Спашибою Ларисою Олександрівною, щодо перебування ОСОБА_1 «у другій половині декади 2023 року 09 місяці» у АДРЕСА_1 у гостях у своєї матері, а також пояснення Лободи Олександра Дмитровича (особи, яка склала оскаржувану постанову) щодо перебування 13.09.2023 ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . На думку апелянта, зокрема, пояснення старости села Плоске - Спашиби Л.О. не стосуються строку звернення до суду, а пояснення Лободи О.Д. складені безпосередньо поліцейським та не можуть слугувати будь-яким доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 13 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. 
У відзиві відповідач зазначає, що інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідач вважає твердження позивача про те, що він був відсутній 13.09.2023 у с. Плоске спростовується поясненнями старости с.Плоске, яка пояснила, що щороку в серпні - вересні позивач приїздив до матері, щоб допомогти прибрати сільськогосподарську продукцію з присадибної земельної ділянки, тобто позивач знаходився у вказаний період у вказаному населеному пункті.
Також відповідач зазначив, що твердження позивача про порушення відповідачем строку подачі відзиву на позовну заяву є безпідставним, оскільки з врахуванням положень ст.120 КАСУ процесуальний строк на подання відзиву закінчувався 02 червня 2025 року, а не 01 червня 2025 року, як вважає позивач.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ст. 311, 312 КАСУ справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, зазначив, що оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1175136 від 13.09.2023 позивач отримав особисто 13.09.2023, що підтверджується підписом останнього на спірній постанові, тому позивач міг звернутись до суду з адміністративним позовом про оскарження зазначеної постанови не пізніше 24.09.2023, однак позивач подав позовну заяву 01.05.2025. 
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач жодним чином не обґрунтував об`єктивної неможливості звернення до суду у встановлені КАС України строки, а тому доводи, зазначені у позовній заяві, не свідчать про поважність причин їх пропуску і наявність підстав для поновлення пропущеного строку.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивач пропустив встановлений 10-денний строк звернення до суду без поважних причин, то позов слід залишити без розгляду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина перша статті 5 КАС України).
Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Особливості провадження у справах із приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у цій справі є постанова про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1175136 від 13.09.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 178 КУпАП.
01 травня 2025 року позивач, через свого представника адвоката - Середу Анну Петрівну, звернувся до суду з позовом, тобто з пропуском установленого ч. 2 статті 286 КАС України десятиденного строку звернення до суду.
Звертаючись до суду із цією позовною заявою, позивач також заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням причин поважності такого пропуску та просив суд його поновити. Зокрема, позивач зазначив, що при складанні постанови присутнім не був, а про оскаржувану постанову дізнався 30.04.2025 після отримання повідомлення про відкриття виконавчого провадження. 
Суд першої інстанції ухвалою від 06.05.2025 відкрив провадження у справі. Однак, оцінку наведеним у клопотанні про поновлення строку доводам позивача не надавав.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував щодо зазначених позивачем підстав для поновлення йому строків звернення до суду.
При цьому, відповідач надав до відзиву, зокрема, пояснення від 30.05.2025 старости с. Плоске - Спашиби Л.О. щодо того у вересні 2023 року ОСОБА_3 (мати позивача) проживала в с. Плоске та до неї приїздили сини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , які допомагали своїй матері по господарству. Також до відзиву на позов подано пояснення старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області - Лободи О.Д. щодо встановлення 13.09.2023 адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.
У свою чергу, представник позивача подав відповідь на відзив, у якій надав пояснення по суті справи та заперечив проти долученого відзиву та доданих до нього документів. Зокрема, позивач зазначив, що підпис, який міститься у спірній постанові у графі «Примірник постанови отримав» не є його підписом. 
Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач 13.09.2023 особисто отримав оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, разом з тим жодним чином, у тому числі у позові, не обґрунтував, що перешкоджало йому, чи його представнику здійснити дії щодо оскарження вищевказаної постанови до 24.09.2023.
При цьому, суд першої інстанції вказав, що позивач не надав доказів того, що підпис на оскаржуваній постанові від імені позивача зроблений іншою особою, а суд не володіє спеціальними знаннями, які б давали можливість встановити належність чи неналежність підпису конкретній особі.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку не можна визнати поважними та залишив позов без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).
Зміст частини третьої статті 123 КАС України передбачає залишення позову без розгляду в обох можливих окремих випадках, а саме: 1) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; 2) або ж якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.
Разом з тим, системний аналіз положень статті КАС України свідчить, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).
Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
У цьому випадку, суд першої інстанції дійшовши висновку, що наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку не можна визнати поважними, не надав можливості позивачу обґрунтувати інші підстави поважності пропуску строку звернення до суду у розрізі встановлених обставин.
При цьому, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження.
З огляду на наведене, залишення цього позову без розгляду колегія суддів визнає передчасним.
На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19, від 10 червня 2020 року у справі № 620/1715/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19, від 03 грудня 2020 року у справі № 817/660/18, від 17 березня 2021 у справі № 160/3092/20, від 18 березня 2021 у справі № 640/23204/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19, від 14 липня 2022 року 380/10649/21, від 09 червня 2022 року у справі № 160/15960/20, від 05 травня 2022 року у справі № 420/6134/21, від 31 січня 2023 року у справі № 640/18309/21, від 20 липня 2023 року у справі № 240/5534/22 від, 17 липня 2025 року у справі № 620/87/24 - і Суд не знаходить підстав застосовувати інший підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, є підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 13 червня 2025 року - задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 13 червня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма