Справа №751/2547/23
Провадження №2-др/751/5/26

Додаткове рішення
Іменем України
22 січня 2026 року        місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К. 
за участю секретаря Решетник В.В.,
представника позивача Бородухи М.М.,
представника Золотаринець В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 750/4123/24 провадження №2/751/615/25 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди, -

Встановив:
В провадженні Новозаводського районного суду міста Чернігова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди (а.с. 71-77).
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28.12.2023 року рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 вересня 2023 залишено без змін (а.с.108-112).
05.10.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі з тих підстав, що при ухваленні рішення питання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу вирішено не було (а.с. 122).
20.10.2023 року до суду від представника Чернігівської митниці надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 132-139) з тих підстав, що повноваження представників позивача документально не підтверджені, а всі процесуальні документи подані до суду безпосередньо позивачем. Також зазначає, що позовна заява не містить жодних вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, а заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також вказує, що Договір про надання правової допомоги від 15.03.2023 №б/н є неналежним доказом понесених витрат на правничу допомогу і позивачем до суду не подано жодних доказів на підтвердження оплати за надання адвокатських послуг на підставі цього договору.
У судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.
За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. 
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При винесені по справі рішення від 22.09.2023 року судом не було вирішено питання судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Встановлено, що 03.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом (а.с. 1-7).
Разом з позовною заявою 03.04.2023 року позивачем подано до суду заяву щодо витрат на правову допомогу (а.с. 8), до якої в якості до додатків додано:
- Копію договору про надання правової допомоги від 15.03.2023 року №б/н, укладеного між ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та адвокатом Сергієнком А.М. (далі - Адвокат), згідно якого Адвокат уповноважується Клієнтом представляти його інтереси, зокрема, у всіх судових органах. Клієнт оплачує Адвокату гонорар за виконані роботи, надані послуги на протязі всього провадження, а також компенсує понесені Адвокатом витрати в рамках виконання ним своїх зобов`язань по договору, після прийняття рішення судом у справі по суті, вступу рішення в силу та вирішення питання про розподіл судових витрат. Остаточний розмір гонорару Адвоката погоджується сторонами по факту виконаних робіт, наданих послуг Адвоката на протязі всього строку судового провадження в судах всіх інстанцій на підставі рекомендацій Чернігівської обласної колегії адвокатів щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с. 9);
- Копію свідоцтва про право на заняття Сергієнком А.М. адвокатською діяльністю (а.с. 10);
- Копію ордеру серії ЧН №104460 (а.с. 11);
- Копію попереднього розрахунку послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги в суді 1-ї інстанції за договором від 15.03.2023 по справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого клієнту доцільно отримати наступні види послуг: усна консультація з вивченням матеріалів справи 800 грн.; складання позовної заяви 5000 грн.; складання відповіді на відзив на позовну заява 3500 грн.; складання доповнень заяв, клопотань тощо 1000 грн/ст. (а.с. 12).
Вбачається, що позовної заяви (а.с. 1-7), стороною позивача до суду до ухвалення судового рішення подано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 57-58), інших письмових заяв по суті справи, клопотань до ухвалення судового рішення стороною позивача подано не було.
До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивачем подано до суду:
- Акт про виконані роботи (надані послуги) по наданню правової допомоги в суді 1-ї інстанції за договором від 15.03.2023, яким посвідчено надання адвокатом клієнту наступних робіт: усна консультація з вивченням матеріалів справи; складання позовної заяви; складання відповіді на відзив на позовну заяву; складання заяви щодо витрат на правову допомогу (а.с. 124);
- Розрахунок отриманих послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги в суді 1-ї інстанції, відповідно до якого клієнту доцільно отримати наступні види послуг: усна консультація з вивченням матеріалів справи 800 грн.; складання позовної заяви 5000 грн.; складання відповіді на відзив на позовну заява 3500 грн.; складання доповнень заяв, клопотань тощо 1000 грн/ст. (а.с. 125).
Відтак, з вищезгаданих Акту про виконані роботи (надані послуги) та Розрахунку отриманих послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги вбачається, що сторона позивача просить стягнути з відповідача, у т.ч. витрати за складання заяви щодо витрат на правову допомогу у сумі 1000 грн. за сторінку, що не є заявою по суті спору.
У Практичній рекомендації «Вимоги щодо справедливої сатисфакції», яка видана Головою ЕСПЛ 28.03.2007 року відповідно до правила 32 Регламенту ЕСПЛ, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 Постанови).
Суд, з урахуванням спрощеного порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, обсягом виконаних адвокатом робіт – надання усної консультації з вивченням матеріалів, складання адвокатом позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 141, 246, 259, 263, 264, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:
Заяву позивача ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці а на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп витрат на правничу допомогу.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. К. Овсієнко