ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року 
м. Харків
справа № 645/2073/25
провадження № 22-ц/818/889/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Пилипчук Н.П. , Маміної О.В.
сторони справи:
позивач - Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради 
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2025 року ухвалене у складі судді Костіної І.Г.-
ВСТАНОВИВ:
В березні 2025 року Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманих бюджетних коштів у розмірі 32 000,00 грн., а також судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради ОСОБА_1 було призначено допомогу як внутрішньо переміщеній особі з червня 2022 по лютий 2024 в розмірі 8 000 щомісячно. 26.03.2024 відповідач звернувся до Управління із заявою про надання допомоги на наступний період. Управлінням на підставі поданих документів було призначено відповідачу допомогу з 01.03.2024 по 31.08.2024 у розмірі 8 000 щомісячно (2 000,00 грн на відповідача, 6 000,00 грн. на двох дітей відповідача). Проте за даними верифікації, проведеної Міністерством фінансів України у червні 2024 з`ясовано, що відповідач здійснив 18.01.2024 купівлю однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна нерухомого майна складає 1 705 396, 50 грн. У зв`язку з недотриманням підпункту 2 п. 7-1 Порядку надання допомоги на проживання ВПО (в редакції, яка діяла на момент звернення відповідача до Управління, тобто від 01.03.2024 ) виплату допомоги ОСОБА_1 було припинено з липня 2024 р. Про зазначений правочин відповідач позивача у встановленому порядку не повідомила , але втратила право отримання допомоги з 01.02.2024. Таким чином за період з березня 2024 по червень 2024 відповідач неправомірно отримала допомогу у загальному розмірі 32 000 грн. На вимогу позивача зазначена сума в добровільному порядку відповідачкою не повернута, що є підставою для їх стягнення у судовому порядку.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради неправомірно отримані бюджетні кошти в розмірі 32 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Рішення мотивоване тим, що позивачем надані достатні докази на підтвердження факту недобросовісної поведінки відповідача, які призвели до отримання нею допомоги на проживання ВПО, що призвело до отримання надміру виплаченої допомоги. Факт придбання житла 18.01.2024 відповідачем не заперечується. Посилання відповідача на те, що на момент придбання квартири у січні 2024 місто Харків входило до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій, тому купівля житла у цьому місті не є підставою для припинення виплат допомоги ВПО, судом не приймаються до уваги, оскільки є помилковими та спростовуються вимогами закону. Суд відхилив посилання відповідачки на положення ЗУ «Про охорону дитинства» та Сімейний кодекс України, оскільки вони не є спеціальними по відношенню до спірних правовідносин.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не правильно застосував норми матеріального права, а саме положення пункту 7-1 Порядку надання допомоги ВПО ,що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 року, згідно якого не призначається/не виплачується у разі придбання членом сім`ї нерухомого майна вартістю понад 100 тисяч гривень, крім житла розташованого на територіях, на яких ведуться бойові дії зазначених у переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій ( припинення можливості бойових дій). Таким чином законодавець прямо встановив виняток, якщо житло придбане на території де ведуться бойові дії, це не позбавляє право на допомогу ВПО. Крім цього судом не враховано, що діти відповідачки житла не купували, мають окремий статус ВПО і стягнення з відповідачки допомоги нарахованої на дітей є незаконним.
В листопаді 2025 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Посилався на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апелянта викладених судом висновків не спростовують. Суть допомоги ВПО полягає у тому, що люди, які опинились у складних життєвих обставинах та були змушені покинути свою домівку можуть претендувати на відповідну компенсацію від держави у разі, якщо не мають іншого житла в України. В даному випадку відповідач маючи у власності шість об`єктів нерухомого майна у м. Харкові та розуміючи, що триває війна, свідомо купує ще квартиру у м. Харкові, про що не повідомляє Управління. Посилання апелянта на порушення прав дітей є безпідставним, необґрунтованим та не містить жодного смислового навантаження, якому можна було б надати правову оцінку. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.
Механізм призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 “Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам”, зі змінами ( надалі Порядок).
Відповідно до підпункту 5 п. 7 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 01 серпня 2023 року, якщо внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї), або житлового приміщення (частини житлового приміщення, придбаного за кошти, отриманого на підставі договору кредиту, якщо перший внесок, сплачений уповноваженою особою або отримувачем, становив менш як 100 тис. гривень).
Згідно з пунктом 18 Порядку № 332 уповноважена особа несе відповідальність за достовірність інформації, зазначеної у заяві.
Відповідно до пункту 9 Порядку уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг.
Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України “Про верифікацію та моніторинг державних виплат”. Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.
Відповідно до пункту 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.
Відповідно до ст.ст.1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.03.2024 року звернулась до Центрального управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та заявою надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с.17-18).
14.06.2022 року, на підставі наданих документів, ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам , рішенням Центрального управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 14.06.2022 року було призначена допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 по 31.08.2024 року у розмірі 8000,00 грн. щомісячно (2000 на відповідача, 6000 грн на двох дітей відповідача) (а.с.16,20).
Пунктом 1 Постанови № 709 встановлено, що з 1 серпня 2023 року виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 332 “Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам” продовжується автоматично на один шестимісячний період.
Також п. 2 Постанови №709 встановлено обмеження, згідно яких внутрішньо переміщені особи втрачають право на отримання допомоги з 01 вересня 2023 року.
Як встановлено судом та додано до матеріалів справи довідка про пошкодження або втрачене нерухоме майно, квартира апелянта, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 пошкоджена частково ( придатна до експлуатації). З опису пошкоджень вбачається, що вибиті вікна на балконі, у кількості 4-х штук, пошкоджено балконний блок у кімнаті. (а.с.88).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.03.2025 року, ОСОБА_1 , купила квартиру загальною площею (кв.м.):48 житлова площа 18 кв.м, вартістю 1705396,50 за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.7).
Виплату допомоги відповідачу припинено з липня 2024. Надмір виплачених коштів відповідачу за призначеною допомогою за період з березня 2024 по червень 2024 складає у загальному розмірі 32 000 грн.
06.08.2024 року позивач засобами поштового зв`язку звертався до відповідача з листом про повернення надміру виплачених бюджетних коштів /а.с.14 зворотня сторона/.
Окрім того, 26.11.2024 Управлінням засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 надсилалося повідомлення про повернення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 32 000 грн /а.13/., проте відповідач добровільна кошти не сплатила.
Відповідно до п. 13 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 323 (далі Порядок), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023р. № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», та особам/сім`ям, які є отримувачами допомоги відповідно до цього Порядку, особам які перемістилися з територій, включених до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій ) або тимчасової окупації та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання), та особам, які отримували допомогу та відмовилися від неї/яким вона була припинена, та (або)яких було знято з обліку як внутрішньо переміщених осіб, у разі повернення осіб до покинутого місця проживання, з якого здійснилося переміщення, та повторного взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб її виплата може бути продовжена ще на один шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1, 13-1-13-4 цього Порядку.
Згідно з підпунктом 2 пункту 7-1 Порядку (в редакції яка діяла на момент звернення відповідача до Управління, тобто від 01.03.2024р.) із 1 грудня 2023 допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання: особою з числа членів сім`ї здійснено на суму, що перевищує 100 тис. гривень, купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, розташованого на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, зазначених у переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, якщо купівля була здійснена до дати включення до переліку територій активних бойових дій, можливих бойових дій або тимчасової окупації, або житла, яке зруйновано), іншого нерухомого майна, цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення”), оплачено (одноразово) інші товари довгострокового вжитку (крім автомобілів, будівельних матеріалів, якщо в особи пошкоджено/знищено житло) або оплачено (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім будівельних, якщо в особи пошкоджено/знищено житло, медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла).
Згідно з п. 9 Порядку Уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України “Про верифікацію та моніторинг державних виплат”. Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.
До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї (пункт 3).
Відповідно до п. 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.
Пунктом 22 Порядку визначено, що з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України “Про верифікацію та моніторинг державних виплат”. Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку . За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики.
Листами Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 26.11. 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про необхідність повернення надміру виплачених коштів по виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період часу з 01.03. 2024 року по 30.06.2024 року у розмірі 32 000 грн, які їй необхідно повернути на рахунок управління (а.с.39 зворот-40).
Враховуючи, що сума надміру перерахованої державної допомоги у розмірі 32 000 грн відповідачем ОСОБА_4 до бюджету не повернута, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2). 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        О.Ю.Тичкова

Судді         О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук