Справа № 536/1773/25
Провадження №2/524/454/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося ТОВ «Факторинг Партнерс» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову вказували, що 17 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4170775 про надання споживчого кредиту, за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 15 000,00 грн. на строк 12 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% (стандартна процентна ставка) в день. 
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 ….0184.
30 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-12/21, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .
У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 44 577,16 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 29 070,00 грн. заборгованість за процентами, 438,12 грн. інфляційні втрати та 69,04 грн. 3% річних, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Баранської Ж.О. від 29 липня 2025 року цивільну справу передано на розгляд до Автозаводського районного суду м. Кременчука за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2025 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г.
Ухвалою судді від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду.
14 жовтня 2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, 21.10.2025 року клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази по справі.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, встановив наступне.
17 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 417075 про надання споживчого кредиту. Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М226538.
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000,00 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 12 днів. Дата повернення кредиту 29.05.2021 року.
Відповідно до п. 1.5.1 вказаного договору, стандартна кредитна ставка становить 1,90% в день застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.
До укладання кредитного договору відповідач ОСОБА_1 ознайомився із паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором М226538.
Підписавши договір про надання споживчого кредиту, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн., шляхом переказу коштів 17.05.2021 року о 18:35:10 на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 …0184, що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про переказ коштів (т. 1 а.с. 158).
Крім того, факт перерахування кредитних коштів в розмірі 15 000,00 грн. підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 06.11.2025 року, відповідно до якого, на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 17.05.2021 року були зараховані грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Даний факт постає із виписки по рахунку, наданої банком.
29 травня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також, керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.
30 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 30.12.2021 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 2061, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Згідно з Витягом з реєстру боржників від 30.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 44 070,00 грн., з яких:15 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 29 070,00 грн. заборгованість за процентами.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до вимог якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 207307, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. 
Згідно з Витягом з реєстру боржників від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 44 070,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 29 070,00 грн. заборгованість за процентами.
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25, відповідно до якого, ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 18.02.205 року до договору про відступлення прав вимоги № 18-02/25 від 18.02.2025 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 4974, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. 
Згідно з Витягом з реєстру боржників від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 44 577,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 29 070,00 грн. заборгованість за процентами, 438,12 грн. інфляційні втрати та 69,04 грн. 3% річних, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.
Так у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договорів вимогам законодавства без обґрунтування доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. 
Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами. Факт отримання грошових коштів відповідачем не спростовано. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Позивачем доведено перехід права вимоги за кредитним договором.
Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «Факторинг Партнерс» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн. - є обґрунтованими.
Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За пунктом 1.3. договору розмір кредиту складає 15 000,00 грн. Строк кредиту 12 днів. Строк повернення кредиту 29.05.2021 року. Стандартна процента ставка – 1,90%.
Відповідно до 4 розділу договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:
- за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п. 4.2. (п. п. 4.2.1-4.2.4.) Договору; або
- в порядку авто пролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п. п. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав договір щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів.
Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1. Договору).
Суд констатує, що автопролонгація кредитного договору була чітко передбачена п. 4.3.1. кредитного договору, а у п. 4.3.2. вказано, що споживач надав таку згоду на умовах п. 4.3.1.
Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема щодо визначення розміру процентів за його користування та умови автопролонгації договору. Відповідач мав можливість відмовитися від укладання договору на таких умовах, однак цього не зробив.
Відтак, з огляду на свободу договору, яка установлена у ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору.
При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін, а отже, відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування.
Так, останнім днем дії кредитного договору було 29.05.2021 року, проте відповідач не здійснив оплату за кредитним договором, тому, враховуючи п. 4.3.1 договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 26.08.2021 року включно, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту була наявна заборгованість за кредитом.
Із розрахунку ТОВ «Авентус Україна», наданого позивачем, постає, що проценти за користування кредитом були нараховані по 09.09.2021 року включно у розмірі 29 070,00 грн., що не відповідає умовам договору. Розмір процентів, станом на 26.08.2021 року, за підрахунком суду, складає 25 080,00 грн. та які підлягають стягненню з відповідача.
Також позивач просив суд стягнути із відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування на суму боргу вищевказаних процентів вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Як вбачається із розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал» і наданого позивачем, нарахування цих відсотків та індексу інфляції здійснено лише на заборгованість по тілу кредиту. Тому суд розглядає справу виключно в межах заявлених особою вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Із розрахунку вбачається, що такий було зроблено за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року (за 56 днів), нараховані 3% річних складають 69,04 грн., інфляційні втрати складають 438,12 грн. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних в розмірі 69,04 грн. та інфляційні втрати в розмірі 438,12 грн. Наданий позивачем розрахунку відповідач не спростував.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають частковому задоволенню.
Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4170775 від 17.05.2021 року у загальному розмірі 40587,16 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 25 080,00 грн. заборгованість за процентами, 69,04 грн. нараховані 3% річних та 438,12 грн. інфляційні втрати.
При цьому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 3990,00 грн. ( 29 070,00 – 25 080,00).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов судом було задоволено у загальному розмірі 40 587,16 грн., що складає 91,05% від заявленого позивачем розміру 44 577,16 грн. 
Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2205,60 грн. (91,05% від 2422,40 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 216,80 грн. (2422,40 – 2205,60).
Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 103 від 02.06.2025 року із ціною наданих послуг у 16 000,00 грн., копію Витягу з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року у розмірі 16 000,00 грн.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 17.01.2024 у справі № 910/2158/23.
Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт. 
Суд зауважує, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, при цьому справа не входить до категорії складних справ та є типовою в категорії кредитних спорів.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги складність справи, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатським об`єднанням документів, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 грн. не є співмірним із складністю справи, наданими адвокатським об`єднанням послугами та витраченим часом. 
Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатським об`єднанням робіт, часу витраченого на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3000,00 грн.
Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат.
Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.
Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553 - 559, 625, 626, 1046 - 1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10 - 13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, 

суд, -
У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Факторинг Партнерс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4170775 від 17.05.2021 року у загальному розмірі 40 587,16 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 25 080,00 грн. заборгованість за процентами, 69,04 грн. нараховані 3% річних та 438,12 грн. інфляційні втрати, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2205,60 грн. та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити ТОВ «Факторинг Партнерс» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 3990,00 грн. грн., а також коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 216,80 грн. та 13 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач: ТОВ «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ: 42640371, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. № 6.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Треті особи: - ТОВ «Авентус Україна», код ЄДРПОУ: 41078230, м. Київ, проспект Берестейський, буд. № 90-А; - ТОВ «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ: 36799749, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. № 5-Б; - ТОВ «Коллект Центр», код ЄДРПОУ: 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. № 3,офіс № 306.
Повний текст рішення суду виготовлено 07 січня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: