ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 383/949/25
провадження № 22-ц/4809/272/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року у складі головуючого судді Адаменко І. М.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №369135498 від 12 квітня 2024 року у розмірі 24 247,50 грн, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, а також витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування зазначено, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №369135498, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
За цим договором відповідачка отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» фінансовий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі 5 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору. 
Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти у розмірі 5 300,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний нею у заявці при укладені кредитного договору. 
У подальшому право вимоги до боржника від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного 28 листопада 218 року договору факторингу № 28/1118-01.
19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором на загальну суму 26 767,50 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом.

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 369135498, оскільки кредитний договір був укладений 12 квітня 2024 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитним договором, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування заочного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.
Позивач зазначив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року– якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
Вказав, що згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 
При цьому, позивачем зазначено, що вищевказаний договір факторингу № 28/1118-01 від 28 грудня 2018 року, у встановленому законом порядку не визнавався недійсним. Таким чином, підписання реєстру є актом виконання сторонами своїх зобов`язань за договором факторингу.
Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. 
Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу №19/1224-01 від 19 грудня 2024 року, зазначено, що між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01 від 19 грудня 2024 року. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №19/1224-01 від 19 грудня 2024 року строк дії договору закінчується 31 грудня 2024 року. 19 грудня 2024 року відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №19/1224-01 від 19 грудня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 13 250 грн. Тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу – до 31 грудня 2024 року. При цьому, жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення договору. 
Позивач також звернув увагу суду, що відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 19/1224-01 від 19 грудня 2024 року фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Отже, договір № 19/1224-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 19 грудня 2024 року – 31 грудня 2024 року.
З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу – до 31 грудня 2024 року. 
Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року зазначено, що 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та скаржник уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого, скаржнику відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. 
За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував описаних вище обставин, а тому дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Встановлені судом першої інстанції не оспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
12 квітня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 369135498, за умовами п.2.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 20 зворот - 32).
Відповідно до п.7.1. - 7.3 Кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування – 06 травня 2024 року, а саме протягом 24 (двадцять чотири) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 12.05.2029.
Згідно з п.8.3. Кредитного договору на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 2,500 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 912,500 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором в період з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року, Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в абзаці 3 пункту 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, що складає 1,5% за день користування таким Траншем. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21 серпня 2024 року Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем.
Відповідно до п.8.4. Кредитного договору для суми Кредиту отриманої за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 24 днів Дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 8480 грн 00 коп. (вісім тисяч чотириста вісімдесят грн. нуль коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 3180 грн 00 коп. та суму Кредиту у розмірі 5300 грн 00 коп.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, з припущення користування Кредитом протягом Дисконтного періоду зі сплатою процентів за Базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 127052,450 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування Загальним розміром Кредиту за весь строк кредитування: 241945,00 грн) / (Загальний розмір Кредиту (Кредитний ліміт): 5300 грн 00 коп.) / (строк кредитування: 1826 днів) ? 100% = 2,500 відсотків в день.
Згідно з п.8.5. Кредитного договору за умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманими Траншами протягом 6 (шести) календарних днів після дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, Кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом наступним чином: 8.5.1. За період від дати видачі першого Траншу до 06.05.2024 (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за процентною ставкою 2,500 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 912,500 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних (далі – Дисконтна процентна ставка); 8.5.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 06.05.2024 р. розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за ставкою 2,500 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 912,500 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, (далі – Індивідуальна процента ставка). Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації, зокрема у разі отримання Позичальником від Кредитодавця та введення в Особистому кабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки на Індивідуальну процентну ставку.
Відповідно до п.8.6. Кредитного договору за умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманими Траншами протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 24 (двадцять чотири) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 8480 грн 00 коп. (вісім тисяч чотириста вісімдесят грн. нуль коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 3180 грн 00 коп. та суму Кредиту у розмірі 5300 грн 00 коп.
Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів Сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів чи Пролонгацій, що не є зміною істотних умов цього Договору, Позичальник здійснює авторизацію в Особистому кабінеті та ініціює отримання нових Траншів чи Пролонгації в ІКС (п.п.14.1 – 14.2 Кредитного договору).
Вказаний Кредитний договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «PUQT» відправлено позичальниці 12 квітня 2024 року о 13:45:35, на номер мобільного телефону вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10 квітня 2024 року.
Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальницею у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 12 квітня 2024 року о 13:51:16, після чого відповідачка натиснула кнопку «відправити/підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, одразу після вчинених дій, 12 квітня 2024 року о 13:51:22 товариством перераховано грошові кошти в сумі 5 300,00 грн на номер банківської картки НОМЕР_1 позичальника, вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів у кредит від 10 квітня 2024 року.
Зазначені обставини також підтверджено довідкою щодо дій позичальниці в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.44), заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 10 квітня 2024 року (а.с.37), платіжним дорученням від 12 квітня 2024 року (а.с.54) та довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 23 травня 2025 року № 369135498/23052025/Э (а.с.55 зворот).
На підтвердження укладення Кредитного договору позивачем надано до суду: Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» (а.с.18 зворот - 20); Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.33-36); порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою «MONEYVEO» (нова редакція) (а.с.37 зворот - 43).
Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі 5 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12 квітня 2024 року №4df1f0f1-fe15-4373-a92e-699045abfa7a про перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідачки № 5168-74ХХ-ХХХХ-6915, вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів у кредит від 12 квітня 2024 року, коштів в сумі 5 300,00 грн згідно договору № 369135498 від 12 квітня 2024року (а.с.54), а також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23 травня 2025 року № 369135498/23052025/Э (а.с.55 зворот).
Також, згідно відповіді, яка надійшла від АТ КБ «Приват Банк» від 02 вересня 2025 року за №5106/25 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2025 року, установлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) було емітовано платіжну картку НОМЕР_3 (№ НОМЕР_4 ). Також клієнту емітувалися інші картки. Дана картка містить зарахування на суму 5300,00 грн (а.с.141).
Крім того, згідно виписки по карткову рахунку, спеціальним платіжним засобом до якого є картка НОМЕР_3 , відкритому у АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 12 квітня 2024 року по 17 квітня 2024 року, убачається рух коштів за даним картковим рахунком та зарахування на дану картку суми 5300,00 грн 12 квітня 2024 року (а.с.142).
Позивач надав розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором №369135498 від 12 квітня 2024 року, згідно якого заборгованість станом на 25 червня 2025 року (включно) складає 26 767, 50 грн, з яких: 5 300,00 грн - основний борг, 18 947, 50 грн - борг за відсотками та 2 520 грн – заборгованість за штрафними санкціями (а.с.97).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 369135498, оскільки кредитний договір був укладений 12 квітня 2024 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитним договором, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.62-65).
Згідно термінів, наведених в розділі І зазначеного вище договору:
- «кредитний договір» кредитний договір, укладений між Клієнтом та Боржником, права вимоги за яким відступаються;
- «право вимоги» означає всі права Клієнта та кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому;
- «реєстр прав вимоги» означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором.
Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
28 листопада 2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (а.с.67 зворот).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої договір факторингу викладено у новій редакції. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та №28/1118-01 (а.с.68-72).
31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції 31 грудня 2020 року (а.с.73 зворот).
Також строк дії договору продовжувався додатковою угодою №31 від 31 грудня 2022 року на строк до 31 грудня 2023 року включно та додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року (а.с.73 зворот- 74).
З урахуванням визначених строків дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
В той же час, відповідно до п.1.5 договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до договору.
Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.
Пунктом 2.1 Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №288 від 11 червня 2024 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 369135498 від 12 квітня 2024 року на суму 13 250,00 грн, з яких: 5 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 950,00 грн заборгованість за процентами та 2 520,00 грн інші нарахування (а.с.74 зворот - 75).
Тобто, право вимоги за кредитним договором №369135498 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 11 червня 2024 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №262.
Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора -ТОВ «Таліон Плюс».
Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема, відступати право вимоги на користь третіх осіб.
19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01. 
Пунктом 2.1. цього договору визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку (а.с.77-80).
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 19 грудня 2024 року до договору факторингу №19/1224-01 від 19 грудня 2024 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 26 767,50 грн, з яких: 5 300 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 947, 50 грн – заборгованість за процентами, 2 520 грн – заборгованість по комісії (а.с.81 зворот - 82).
У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідачки за кредитним договором №369135498 від 12 квітня 2024 року у загальному розмірі 26767,50 грн, з яких: 5300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18947,50 грн заборгованість за процентами та 2520,00 грн пеня (штрафи) (а.с.89-90).
Таким чином, згідно з витягу реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 26 767, 50 грн.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення кредитного договору №369135498 від 12 квітня 2024 року між відповідачкою та первісним кредитором на умовах, викладених у ньому.
Вказаний договір укладений в електронній формі у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором PUQT.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі 5 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12 квітня 2024 року №4df1f0f1-fe15-4373-a92e-699045abfa7a, про перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідачки № 5168-74ХХ-ХХХХ-6915, вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 12 квітня 2024 року, коштів в сумі 5 300,00 грн згідно договору № 369135498 від 12 квітня 2024 року (а.с.54), а також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23 травня 2025 року № 369135498/23052025/Э (а.с.55 зворот).
Також, згідно відповіді, яка надійшла від АТ КБ «Приват Банк» від 02 вересня 2025 року за №5106/25 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2025 року, установлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) було емітовано платіжну картку НОМЕР_3 (№ НОМЕР_4 ). Також клієнту емітувалися інші картки. Дана картка містить зарахування на суму 5 300,00 грн (а.с.141).
Крім того, згідно виписки по карткову рахунку, спеціальним платіжним засобом до якого є картка НОМЕР_3 , відкритому у АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 12 квітня 2024 року по 17 квітня 2024 року, убачається рух коштів за даним картковим рахунком та зарахування на дану картку суми 5 300,00 грн 12.04.212 квітня 2024 року (а.с.142).
Отже, вище встановленими обставинами підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі.
Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №369135498 від 12 квітня 2024 року, укладеного між нею та первісним кредитором. Зазначений договір недійсним не оспорюється
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
На підставі п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно п. 1.4. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до п. п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 2 вищезазначеного договору визначено порядок відступлення права вимоги: згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта,ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс».
Копія договору факторингу №19/1224-01 від 19 грудня 2024 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Таліон Плюс"до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс".
Аналогічним чином право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Юніт Капітал» (договір факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року).
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги до відповідачки у спірних правовідносинах.
Оскільки в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачкою кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів зазначає, що у розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, у відповідачки наявна заборгованість за штрафами у розмірі 2 520 грн, однак позивач не заявляє вимог про стягнення цієї суми, а просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором є помилковим, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку, відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.
Отже, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів позивача і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №369135498 від 12 квітня 2024 року у розмірі 24 247, 50 грн.
Крім того, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги в суді першої інстанції, позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Додаткову Угоду №25770851998 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Акт прийому – передачі наданих послуг на 7 000 грн, з яких: за складання позовної заяви - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором – 500 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором – 500 грн (а.с.97 зворот -100).
Колегія суддів, вирішуючи питання щодо розподілу витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують витрати позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7 000 грн.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсутність клопотання сторони відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про повне задоволення вимог ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 7 000 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2024 року у розмірі 24 247, 50 грн, та стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позову ТОВ «Юніт Капітал» сплачено 2422,40 грн (а.с.1) та за подання апеляційної скарги 3633,60 грн (а.с.220).
Оскільки позов і апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» задоволено повністю, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в судах першої і апеляційної інстанції у сумі 6 056 грн (2422,40+3633,60).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором №369135498 від 12 квітня 2024 року у розмірі 24 247, 50 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу, понесену позивачем в суді першої інстанції в розмірі 7 000 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633, 60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повна постанова складена 13.01.2026. 
Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко