Справа № 420/19186/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко І.М. про визнання протиправним та скасування рішення, 
встановив:
I. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко І.М (далі – відповідач), у якому, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Єременко І.М. Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області за №77937844 від 21.03.2025 р. про відмову по заяві № 64977994 від 04.02.2025 в проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_3 від 04.02.2025 за № 64977994 про проведення реєстраційних дій на нерухоме майно ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і прийняти рішення за результатами розгляду заяви з урахуванням висновків суду.
ІI. Позиція позивача, заперечення відповідача.
На обґрунтування вказаних вимог у позові зазначено, що позивачка є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно позивачка придбала 26.01.2000 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського (Олешківського) районного нотаріального округу. З метою внесення інформації у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про вказане майно, мати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 за довіреністю звернулася 04.02.2025 з відповідною заявою до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, додавши усі необхідні правовстановлюючі документи відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проте, за результатами розгляду заяви від 04.02.2025 державним реєстратором прийнято рішення №77937844 від 21.03.2025 р. про відмову в проведенні реєстраційних дій через наявні суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Так, позивачка стверджує, що ч. 1 ст. 24 Закону встановлено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав. Натомість вказана відповідачем підстава відмови не зазначена серед визначених ч. 1 ст. 24 Закону підстав, що є підставою для скасування спірного рішення. Додатково позивачка посилалась на те, що належне їй нерухоме майно знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України та вважає, що відповідач мав врахувати ці обставини. 
10.07.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко І.М., в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідач вказує, що 04.02.2025 року представник позивача звернувся до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради та надав заяву про державну реєстрацію прав № 64977994 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було подано довіреність від 04.12.2024 року № 3587P/2024 та договір купівлі-продажу від 26.01.2000 року № 77, посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Басовою А.Д. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року обов`язково запитує від уповноважених органів інформацію необхідну для такої реєстрації, якщо відповідні документи не були подані заявником. Як пояснює відповідач, на зворотній стороні договору купівлі-продажу від 26.01.2000 року, за яким позивачка придбала заявлене майно, наявний штамп Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого 17 вересня 2002 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 в цілому на житловий будинок у м. Цюрупинську. У зв`язку з цим відповідачем сформовано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (індексний номер документа 412187989 та 412188113) та встановлено, що право власності заявника (Позивача) не зареєстровано. У зв`язку з викладеним державний реєстратор прийняв рішення, передбачене ч. 3 ст. 23 Закону, надавши заявнику 30-денний строк для надання відповідних документів. Водночас, відповідач зауважив, що рішення «залишено без руху» станом на 07.02.2025 року не було передбачене програмним забезпеченням Державного реєстру прав, у зв`язку з чим програмне забезпечення Державного реєстру прав дає змогу прийняти рішення «про зупинення розгляду заяви» (відповідно до редакції ст. 23 Закону до 10.10.2024 року). На вимогу ч. 3 ст. 10 Закону, 07.02.2025 року відповідачем прийнято рішення про зупинення розгляду заяви у зв`язку з направленням запиту до КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» для надання інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та надано можливість заявнику у строк 30 робочих днів надати запитувану інформацію. Листом від 12.02.2025 року № 59 КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» повідомило, що надати запитувану інформацію немає змоги, так як робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена - тимчасово знаходиться під окупацією зс рф. Враховуючи, що після спливу 30 робочих днів з моменту прийняття рішення про зупинення розгляду заяви від 07.02.2025 року № 77105150 позивачем не було надано запитувану інформацію, на виконання вимог п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону відповідачем прийнято рішення про відмову в проведенні державної реєстрації прав, із зазначенням підстави відмови «після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху».
Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах він діяв у межах, передбачених законом, та просить відмовити у задоволенні позову.
30.07.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.
У відповіді на відзив сторона позивача наполягає на тому, що всі необхідні документи, включаючи нотаріально посвідчений договір, технічний паспорт, витяг з домової книги та довіреність були надані позивачем разом із заявою про державну реєстрацію. У разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих документів, державний реєстратор мав вжити заходів, передбачених законом, зокрема звернутись за додатковими поясненнями, а не виносити відмову у реєстрації. Вказує, що згідно п. 16 Порядку №1127, державна реєстрація речових прав, які виникли до 01.01.2013 р., здійснюється на підставі документів, які підтверджують виникнення такого права, зокрема нотаріально посвідченого договору. Такий документ у справі подано. 
Також у відповіді на відзив зазначено, що відповідач не врахував статусу позивача, як ВПО та не сприяв реалізації прав ВПО на державну реєстрацію. Враховуючи воєнний стан та відсутність доступу до архівів, перекладання негативних наслідків збройної агресії рф на особу позивача є неприпустимим. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 19.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України. 
Також цією ухвалою суд зобов`язав відповідача разом з відзивом на позов надати належним чином засвідчені копії: заяви позивача від 04.02.2025 р. з усіма доданими документами; рішення № 77105150 від 07.02.2025 року про зупинення розгляду вказаної заяви з доказами його направлення/отримання позивачем; оскаржуваного рішення за №77937844 від 21.03.2025 р. про відмову в проведенні реєстраційних дій, а також будь-які інші докази, які доводять його правомірність. 
Відповідач надав витребувані судом докази разом із відзивом на позовну заяву. 
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Згідно Договору від 26.01.2000 року, позивачка - ОСОБА_3 купила жилий будинок в господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 під номером сто дев`ятнадцятим на земельній ділянці площею 1537 кв.м. На зазначеній земельній ділянці знаходиться жилий будинок вкритий шифером, стіни кам`яні жилою площею 31,6 кв.м.літ А, літня кухня кам`яна літ.Б, сарай бетон літ.В, сарай кирпичний літ.Г. сарай кирпичний літ.Д, колодязь №1, огорожа №2, туалет №3. Договір купівлі-продажу від 26.01.2000 року серії АВІ № 277668 був посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського (Олешківського) районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №77. 
На зворотній сторонці Договору купівлі-продажу від 26.01.2000 року наявний штамп Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого 17 вересня 2002 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 в цілому на житловий будинок у м. Цюрупинську.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (Інформаційна довідка №412188113 від 07.02.2025), право власності позивачки на вищезазначений об`єкт нерухомого майн в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване. 
04.02.2025 року на підставі довіреності мати позивачки - ОСОБА_2 звернулась до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав, яка зареєстрована за № 64977994, щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було подано довіреність від 04.12.2024 року № 3587P/2024 та договір купівлі-продажу від 26.01.2000 року № 77.
07.02.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Єременком Іваном Миколайовичем Юридичного департаменту Одеської міської ради прийнято рішення №77105150 про зупинення розгляду заяви від 04.02.2025 року № 64977994, з підстав: «неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року» відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У резолютивній частині рішення №77105150 від 07.02.2025 року про зупинення розгляду заяви зазначено, що документи (відомості), які не подано заявником, мають бути подані ним державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання цього рішення. Розгляд заяви буде відновлено за умови усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення. У разі не усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення, у зазначений строк, буде прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Також заявнику роз`яснено, що це рішення може бути оскаржено. 
Вказане рішення отримано представником позивачки – Ляшенко О.О. 11.02.2025 року, про що наявна розписка на останньому аркуші заяви від 04.02.2025 року № 64977994, у наданому відповідачем примірнику. 
10.02.2025 року державним реєстратором на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону направлено запит до КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» з проханням надати інформацію щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності.
Листом від 12.02.2025 року вих. №59 КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» надано відповідь на запит державного реєстратора від 10.02.2025 щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , якою повідомлено, що надати інформацію немає змоги, так як робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією зс рф).
21.03.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Єременком Іваном Миколайовичем Юридичного департаменту Одеської міської ради прийнято рішення №77937844 про відмову в проведенні реєстраційних дій відповідно до заяви від 04.02.2025 року № 64977994 з підстав: «після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав».
Вказане рішення отримано представником позивачки – Ляшенко О.О. 24.03.2025 року, про що наявна розписка на останньому аркуші заяви від 04.02.2025 року № 64977994, у наданому відповідачем примірнику. 
Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора №77937844 21.03.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.
За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: 
державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження;
заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;
реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є:
1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;
2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;
2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав;
3) публічність державної реєстрації прав;
4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;
5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Згідно з приписами ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. 
Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом.
Пункт 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регламентує, що право власності підлягає державній реєстрації.
За приписами частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність. 
Стаття 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджений Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) (далі – Порядок №1127 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 12 Порядку №1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”.
Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Реєстру аграрних нот та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
Державний реєстратор у разі наявності в нього паперових носіїв інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.
Згідно з п. 14 Порядку №1127, у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
До 15.11.2024 року стаття 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також передбачала підстави та порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав у таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
15.11.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про адміністративну процедуру» від 10.10.2024 № 4017-IX, яким внесені зміни до ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема змінено назву статті 23 «Стаття 23. Залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху».
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону № 4017-IX від 10.10.2024), заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху та невідкладно повідомляє про це заявника.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав.
Зокрема, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону, підставою для відмови в державній реєстрації прав є: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху.
Як передбачено ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
VI. Оцінка суду.
Предметом розгляду у цій справі є правомірність рішення державного реєстратора №77937844 21.03.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій за результатами розгляду заяви представника позивачки від 04.02.2025 року № 64977994 щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що до заяви про реєстрацію права власності від 04.02.2025 року було подано, зокрема Договір купівлі-продажу від 26.01.2000 року № 77, посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського (Олешківського) районного нотаріального округу.
На зворотній сторонці Договору купівлі-продажу від 26.01.2000 року наявний штамп Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого 17 вересня 2002 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 в цілому на житловий будинок у м. Цюрупинську.
Тобто, речові права позивачки на нерухоме майно виникли до 1 січня 2013 року.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (Інформаційна довідка №412188113 від 07.02.2025), право власності позивачки на вищезазначений об`єкт нерухомого майн в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване. 
Як зазначено вище, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Водночас, під час державної реєстрації права власності на таке майно (права на яке виникли до 1 січня 2013 року) у державного реєстратора наявні додаткові обов`язки, а саме відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
При цьому, заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху у разі неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року (п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону № 4017-IX від 10.10.2024).
07.02.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Єременком Іваном Миколайовичем Юридичного департаменту Одеської міської ради прийнято рішення №77105150 про зупинення розгляду заяви від 04.02.2025 року № 64977994, з підстав: «неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року» відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У резолютивній частині рішення №77105150 від 07.02.2025 року про зупинення розгляду заяви зазначено, що документи (відомості), які не подано заявником, мають бути подані ним державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання цього рішення. Розгляд заяви буде відновлено за умови усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення. У разі не усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення, у зазначений строк, буде прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Також заявнику роз`яснено, що це рішення може бути оскаржено. 
Крім того, 10.02.2025 року державним реєстратором на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону направлено запит до КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» з проханням надати інформацію щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності.
Листом від 12.02.2025 року вих. №59 КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» на запит повідомлено, що надати інформацію немає змоги, так як робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією зс рф).
У відзиві відповідач зазначив, що протягом 30 робочих днів позивачка не надала документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, тобто не виконала вимоги рішення №77105150 від 07.02.2025 року, тому 21.03.2025 року державним реєстратором було прийнято рішення №77937844 про відмову в проведенні реєстраційних дій відповідно до заяви від 04.02.2025 року № 64977994 з підстав: «після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав».
Отже, судом встановлено, що при розгляді заяви позивачки виникла ситуація, коли відповідна державна реєстрація прав проведена до 01 січня 2013 року, відомості щодо державної реєстрації прав відсутні в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та заявником (позивачем) не надані документи із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, що слугувало підставою прийняття рішення про залишення заяви без руху, а у подальшому про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Встановлені судом обставини дають підстави для висновку про правомірність оскарженого рішення державного реєстратора №77937844 21.03.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій за результатами розгляду заяви представника позивачки від 04.02.2025 року № 64977994 щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи спір суд виходить із того, що оскаржене рішення прийнято відповідачем у зв`язку з невиконанням позивачем рішення про зупинення розгляду заяви від 07.02.2025 року № 77105150, оскільки позивачем не було надано запитувану інформацію, що у відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону («після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху») є окремою підставою для відмови в державній реєстрації прав. 
Відповідач у відзиві вказує, що це рішення прийнято ним саме на підставі п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону, а не у зв`язку з тим, що «наявні суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями», як безпідставно вважає позивач.
Суд вважає правомірною цю позицію відповідача, позаяк вона відповідає нормам Закону, а саме:
пункт 2 частини першої статті 23 Закону передбачає, що заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху у разі неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року;
частина третя статті 23 Закону передбачає, що заявник має виконати вимоги державного виконавця протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
частина п`ята статті 23 Закону передбачає, що у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав;
пункт 8 частини першої статті 24 Закону передбачає, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є обставини, коли після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху. 
На підставі викладеного, суд вважає, що рішення від 07.02.2025 року № 77105150 прийняте відповідачем з дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема п. 8 ч. 1 ст. 24, а отже підстави для його скасування відсутні.
При цьому, суд приймає до уваги пояснення відповідача стосовно того, що рішення «залишено без руху» станом на 07.02.2025 року не було передбачене програмним забезпеченням Державного реєстру прав, у зв`язку з чим програмне забезпечення Державного реєстру прав дає змогу прийняти рішення «про зупинення розгляду заяви» (відповідно до редакції ст. 23 Закону до 10.10.2024 року). Тому на вимогу ч. 3 ст. 10 Закону, 07.02.2025 року відповідачем прийнято рішення про зупинення розгляду заяви, тоді як зміст цього рішення вказує на те, що це рішення стосується залишення заяви без руху. 
Суд звертає увагу, що позивач не оскаржив рішення державного реєстратора від 07.02.2025 року про зупинення розгляду заяви (залишення без руху), яким цю заяву залишено без руху відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 Закону, а тому його посилання на неможливість надати документи у зв`язку із тим, що місто Олешки Херсонської області знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України, тощо, є безпідставними.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталась до відповідача з поясненням причин неможливості подання документів, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року (довідки КП «ХБТІ» ХОР щодо державної реєстрації права власності станом на 01 січня 2013 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ).
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
VII. Висновок суду.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відмови, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
VIIІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється; відповідач про наявність витрат не заявив. 
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
У задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко І.М. (вул. Артура Савельєва, буд. 6, м. Одеса, Одеська обл., 65062) про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.