Справа № 489/9977/25 
Провадження № 3/489/177/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
22 січня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий, 
за ч. 1 ст. 16416 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),
в с т а н о в и в: 
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №607635 від 03.12.2025 ОСОБА_1 інкримінується, що вона 03.12.2025 о 12:10, за адресою: АДРЕСА_2 , займалась реалізацією міцних алкогольних напоїв домашнього виробництва, тобто займалась видом господарської діяльності щодо якої є спеціальна заборона, а саме реалізувала самогон ОСОБА_2 за ціною 55 грн за 0,5 л, таким чином своїми ініціативними, самостійними, систематичними діями здійснювала реалізацію власної продукції, що має цінову визначеність з метою одержання прибутку та займалась діяльністю, яка містить ознаки підприємницької, з числа тих, що підлягають ліцензуванню, таким чином порушила п. 7 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності".
Дії ОСОБА_1 , особою яка складала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ч. 1 ст. 16416 КУпАП. 
ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за вказаною в протоколі адресою місця проживання, розміщенням оголошення на сайті судової влади. 
Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Законодавством (КУпАП) встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.
Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов?язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. При цьому, до суду повернувся конверт зі зворотним повідомленням, з повісткою про виклик до суду (№ відправлення 067070548400) із довідкою Укрпошти, згідно якої «адресат відсутній за вказаною адресою».
Заперечень чи будь-яких пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавала. 
Матеріали справи не містять клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неможливості явки у судове засідання ОСОБА_1 . 
З огляду на викладене, вважаю за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 16416 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Тобто, вказана норма є бланкетною. Органом, що складено протокол, в протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, яким саме законом встановлена спеціальна заборона для зайняття спеціальними видами господарською діяльності, в порушенні яких обвинувачується особа. 
Однак, в даній справі особа, що склала протокол, цих вимог закону не дотрималась.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 607635 від 03.12.2025, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено про здійснення нею реалізації міцних алкогольних напоїв домашнього виробництва, а саме реалізувала самогон ОСОБА_3 що є порушенням п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Згідно вказаної норми ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального, вирощування тютюну, ферментація тютюнової сировини, що ліцензуються відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
Однак, цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.
Тобто, цією нормою закону не встановлено прямої заборони здійснення господарської діяльності у формі реалізації міцних спиртних напоїв, а лише встановлено обов`язкове ліцензування такої діяльності.
Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36. ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Провівши аналіз зазначених норм, приходжу до висновку, що, виходячи зі змісту правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , дії останньої не містять ознак здійснення господарської діяльності, що, в свою чергу, є підставою для висновку про відсутність в її діях складу зазначеного правопорушення.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 продавала міцний алкогольний напій, "самогон", оскільки в матеріалах справи відсутнє експертне дослідження рідини (висновок спеціаліста тощо), яку, за версією працівників поліції, реалізувала ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).
Враховуючи, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 16416 КУпАП.
Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Керуючись статтями 247, 252, 265, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 16416 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 16416 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Суддя     Г.Ю. Валігурський