ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1515/25
Провадження № 2/483/103/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
19 січня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

В С Т А Н О В И В :

03 листопада 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі – ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з зазначеним позовом до  ОСОБА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 січня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1  було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним кредитним лімітом 20000 грн. строком на 36 календарних місяців та максимальною відсотковою ставкою 1,75% в день. Кредитний договір підписано відповідачем цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «1z714d». 26січня 2020 року ТОВ «Інфінанс»» надало пропозицію відповідачу на надання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети від 26 січня 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008 від 04 січня 2020 року (оферта) на отримання кредиту в розмірі 3500 грн. строком кредитування на 30 днів зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 1,75 %, річна відсоткова ставка 638,75 %. Вказана оферта акцептована відповідачем 26 січня 2020 року, що підтверджується Акцептом оферти від 26 січня 2020 року, підписаної ОСОБА_1  електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «0z6w7z». Успішне перерахування коштів на платіжну карту клієнта, позивач підтвердив листом ТОВ «Універсальні Платіжні рішення» від 09 вересня 2025 року № 4987_25909142728, згідно якого 26 січня 2020 року здійснено перерахування грошових коштів сумі 3500 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 47286996, призначення платежу: зарахування 3500 грн. на карту НОМЕР_1 . 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0955771008. Із реєстру боржників до вказаного договору вбачається, що на дату набуття ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0955771008 загальний розмір заборгованості становив 36329 грн. 50 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 3500 грн. та процентам 32829 грн. 50 коп. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0955771008. Із реєстру боржників до вказаного договору вбачається, що на дату набуття ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0955771008 загальний розмір заборгованості становив 69343 грн. 25 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 3500 грн., по процентам – 65843 грн. 25 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 0955771008 від 04 січня 2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 69343 грн. 25 коп., з яких: 3500 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 65843 грн. 25 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимог, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 0,00 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафами, 0,00 грн. – заборгованість за комісіями, 0,00 грн. – інфляційні збитки, 0,00 грн. - нараховані 3% річних – 0,00 грн. З врахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46803 грн. 25 коп., з яких: 3500 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 43303 грн. 25 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначивши про це в позовній заяві та крім того, в заяві також зазначив, що проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, до суду викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 115).
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого.
Судом встановлено, що 04 січня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1  було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним кредитним лімітом 20000 грн. строком на 36 календарних місяців та максимальною відсотковою ставкою 1,75% в день. Кредитний договір підписано відповідачем цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «1z714d» (а.с. 7-10).
26 січня 2020 року ТОВ «Інфінанс»» надало пропозицію відповідачу на надання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети від 26 січня 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008 від 04 січня 2020 року (оферта) на отримання кредиту в розмірі 3500 грн. строком кредитування на 30 днів зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 1,75 %, річна відсоткова ставка 638, 75 %. Вказана оферта акцептована відповідачем 26 січня 2020 року, що підтверджується Акцептом оферти від 26 січня 2020 року, підписаної ОСОБА_1  електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «0z6w7z». (а.с. 21-23).
Успішне перерахування коштів на платіжну карту клієнта, позивач підтвердив листом ТОВ «Універсальні Платіжні рішення» від 09 вересня 2025 року № 4987_25909142728, згідно якого 26 січня 2020 року здійснено перерахування грошових коштів сумі 3500 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 47286996, призначення платежу: зарахування 3500 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с. 24).
14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0955771008. Із реєстру боржників до вказаного договору вбачається, що на дату набуття ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором № 0955771008 загальний розмір заборгованості становив 36329 грн. 50 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 3500 грн. та процентам 32829 грн. 50 коп. (а.с. 33-49).
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0955771008. Із реєстру боржників до вказаного договору вбачається, що на дату набуття ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором № 0955771008 загальний розмір заборгованості становив 69343 грн. 25 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 3500 грн. та процентам 65843 грн. 25 коп. (а.с. 50-68).
Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008 від 04 січня 2020 року становить 69343 грн. 25 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3500 грн., по процентам – 65843 грн. 25 коп.
При цьому, позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46803 грн. 25 коп., з яких: 3500 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 43303 грн. 25 коп. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 25-32).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов укладених договорів, які оформлені в електронній формі та підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Дослідженими судом доказами також підтверджується, що відповідач неналежно виконував свої грошові зобов`язання внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3500 грн.
Доказів, які б спростовували таку заборгованість матеріали справи не містять, а тому позов в цій частині є правомірним, у зв`язку із чим заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача.
Щодо процентів в розмірі 65843 грн. 25 коп., які зменшені позивачем до 43303 грн. 25 коп., то суд з ними не погоджується з наступних підстав.
Пунктом 1.15 кредитного договору передбачено, що розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначаються сторонами Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримав третій транш кредиту в розмірі 3500 грн., що підтверджується пропозицією ТОВ «Інфінанс» про надання 3 траншу кредиту та акцептом цієї пропозиції відповідачем від 26 січня 2020 року.
Із пропозиції та її акцепту вбачається, що строк кредитування становить 30 днів і її пролонгація не передбачена.
Враховуючи, що відповідач порушив грошові зобов`язання та жодного платежу на погашення 3 траншу кредиту не здійснив, відповідно з урахуванням узгодженої сторонами договору відсоткової ставки - 1,75 % в день, заборгованість по процентам в межах строку кредитування складає 1837 грн. 50 коп. (3500 х 1,75 % х 30).
Тому, саме вказаний розмір заборгованості по процентам і підлягає стягненню з відповідача.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц).
Вимоги про стягнення процентів, які нараховуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлено.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, має право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5337 грн. 50 коп., з яких: 3500 грн. – заборгованість за тілом кредитом, 1837 грн. 50 коп. – заборгованість за процентами, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 276 грн. 25 коп. 
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 16000 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст. ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін., документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача надано договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 2180 від 01 вересня 2025 року на надання юридичної допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 16000 грн., витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30вересня 2025 року (а.с. 76-82).
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує також позицію Верховного суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, значення спору для сторони, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 № 211/3113/16-ц, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, від 12.05.2021 у справі № 873/79/20 та від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17).
Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 7000 грн., саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 44276926, (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) в рахунок заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0955771008 від 04 січня 2020 року – 5337 (п`ять тисяч триста тридцять сім) гривень 50 копійок, з яких: 3500 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 1837 грн. 50 коп. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 44276926, (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) в рахунок відшкодування судового збору – 276 (двісті сімдесят шість) гривень 25копійок, та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу – 7000 (сім тисяч) гривень, а всього 7276 (сім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 25 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: