ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6062/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року (суддя Лазаренко Максим Сергійович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме не нарахування та невиплати його середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку, з урахуванням перерахованої індексації (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 17 лютого 2020 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі та у період з 19 липня 2022 року по 12 червня 2025 року - не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення, з урахуванням перерахованої індексації грошового забезпечення, за весь час затримки остаточного розрахунку, з урахуванням перерахованої індексації (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 17 лютого 2020 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі та у період з 19 липня 2022 року по 12 червня 2025 року - не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільнені. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні у загальному розмірі 283 362,23 грн (двісті вісімдесят три тисячі триста шістдесят дві гривні 23 копійки).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає про порушення строків звернення до суду з цим позовом, а також про неспівмірність та несправедливість сум, присуджених до стягнення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, з якої звільнений 16 лютого 2020 року та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі № 280/12529/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.11.2011 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року та в період з 01.03.2018 по 17.02.2020 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 280/272/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків страхових виплат за період з 02.11.2011 по 17.02.2020 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Згідно з довідкою № 214 від 21.07.2025, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України про суми виплаченої за рішенням суду індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 280/12529/21, ОСОБА_1 було виплачено 49 417,18 грн, на виконання рішення суду у справі № 280/272/23 виплачено 142 672,54 грн. Всього ОСОБА_1 за рішенням суду було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення на загальну суму 192 089,72 грн (а.с. 28).
На виконання вказаних судових рішень Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 12.06.2025 було виплачено індексацію грошового забезпечення, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача на суми: 7 769,95 грн, 39 816,46 грн, 95 622,45 грн (а.с. 6).
ОСОБА_1 вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні є незаконними та такими, що суперечать вимогам трудового законодавства України, а відтак у позивача виникає право звернення до суду з вимогами, пов`язаними з нарахуванням та стягненням заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Предметом оскарження в даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Щодо доводів відповідача в частині порушення строків звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що індексацію грошового забезпечення позивачу виплачено 12.06.2025, позов до суду подано 11.07.2025, тобто протягом одного місяця з дня отримання грошових коштів, а тому доводи відповідача про не дотримання строку звернення до суду з цим позовом є безпідставними. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Разом з тим, 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX.
Вказаним Законом, зокрема, внесені зміни до Кодексу законів про працю України, частину першу та другу статті 117 викладено в такій редакції:
«У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що остаточний розрахунок мав бути проведений з ОСОБА_1 17.02.2020 – в день звільнення. 
Натомість належні до виплати суми в загальному розмірі 192 089,72 грн були виплачені лише 12.06.2025.
Судом встановлено, що днем звільнення ОСОБА_1 є 17.02.2020, а тому першим днем затримки є 18.02.2020. 
Щодо кінцевого строку проведення розрахунку, суд встановив, що такий проведено 12.06.2025, а тому останнім днем є 11.06.2025. 
Суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. 
Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку № 100). 
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.07.2025 № 239 розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у грудні 2019 року склав 19 716,30 грн, у січні 2020 року – 11 064,72 грн, що в сумі складає 30 781,02 грн. 
Таким чином, розмір одноденного заробітку складає 496 грн 47 коп. (30 781,08 грн./62 дня).
При цьому загальна кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 1064 дня, з яких за період з 18.02.2020 по 18.07.2022 (882 дня) та з 19.07.2022 по 11.06.2025 (182 дня – шість місяців). 
З огляду на зазначене, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.02.2020 по 11.06.2025 становить 528 244 грн 08 коп. (496,47 грн х 1064 дня затримки).
Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що за період з 17.02.2020 по 18.07.2022 середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 438 383,01 грн (496,47 грн х 883). Однак, суму несвоєчасно виплаченого при звільненні сум грошового забезпечення в розмірі 192 089,72 грн із сумою розрахованої компенсації за несвоєчасний розрахунок в розмірі 438 383,01 грн не можна вважати співмірною. Отже сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 43,8% розраховується наступним чином: 438 383,01 грн х 43,8% = 192011,75 грн. Період стягнення з 19.07.2022 по 12.06.2025 регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями. Враховуючи редакцію статті 117 КЗпП України, викладену відповідно до Закону України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», на корить позивача (за період з 19.07.2022 року по 14.06.2025) необхідно стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, з урахуванням обмеження в шість місяців, у розмірі 91350,48 грн (496,47 х 184).
Разом з тим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 489/6074/23 вказала, що шестимісячне обмеження не нівелює необхідності застосування судом критеріїв, визначених Великою Палатою. Суд при вирішенні подібного спору має оцінювати обставини справи (зокрема, розмір боргу) для визначення справедливого розміру компенсації, який може дорівнювати середньому заробітку за шість місяців, однак може бути і значно меншим, але в будь-якому разі не може перевищувати цю встановлену законом межу. Ключовий висновок Великої Палати Верховного Суду полягає в тому, що виплата середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України за своєю суттю є не штрафом чи каральною санкцією, а спеціальним видом компенсації очікуваних майнових втрат працівника. Саме така компенсаційна природа дозволяє застосувати загальні принципів права, зокрема пропорційності, та обґрунтовує можливість судового контролю за співмірністю розміру компенсації. Законодавчі положення, внесені Законом № 2352-IX, не змінили правової природи цього заходу відповідальності з компенсаційного на каральний. З огляду на компенсаційний характер відповідальності за статтею 117 КЗпП України Велика Палата Верховного Суду у пунктах 87 та 92 постанови у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України».
Колегія суддів зазначає, що при задоволенні позову суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 806/345/16, від 18.07.2018 у справі № 825/325/16, від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а.
Про зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 489/6074/23.
У цій справі істотність частки компенсації за непроведену індексацію в порівнянні з середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 192 089,72 грн/ 528 244,08 грн (сума компенсації за непроведену індексацію/ середній заробіток за час затримки розрахунку) = 0,36.
Таким чином сума, яка підлягає відшкодуванню за період з 18.02.2020 по 11.06.2025, становить: 496,47 грн (середня заробітна плата позивача за один робочий день) х 0,36 (частка компенсації за непроведену індексацію) х 1064 (кількість днів затримки розрахунку, які підлягають відшкодуванню) = 190 167,87 грн. 
Отже з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений ОСОБА_1 у розмірі 190 167,87 грн.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки останнє ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року в адміністративній справі № 280/6062/25 скасувати. 
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 190 167,87 (сто дев`яносто тисяч сто шістдесят сім) грн 87 коп.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з 13 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених ст. 328 КАС України. 
Повна постанова складена 13 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова