ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 грудня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 478/133/23
провадження № 61-9179св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс», 
відповідач -  ОСОБА_1 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гелхвіідзе Джондо Романовича на постанову Миколаївського апеляційного суду       від 17 червня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Царюк Л. М.,               Базовкіної Т. М., Яворської Ж. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс»       (далі - ТОВ «Агроальянс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
 
Позовну заяву ТОВ «Агроальянс» мотивувало тим, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (самоправство) та призначено йому покарання у виді штрафу                   у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.                         ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України та частинами другою, третьою статті 186 КК України, та виправдано за недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 у частині засудження за статтею 356 КК України скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за статтею 356 КК України на підставі пункту 1 частини першої статті 49 КК України за закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, закрито на підставі пункту 1 частини другої статті другої                               статті 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
 
Позивач указував, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 йому завдано майнову шкоду (збитки). 
 
Так, протягом 8 діб трактор МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,                 2007 року випуску, з бороною пружинною ЗПГ - 15 2011 року випуску та трактор МТЗ 82, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, з оприскувачем                            ОГТШ-2000-21.6, 2011 року випуску,  перебували у незаконному володінні       ОСОБА_1 .
Це змусило позивача 12 червня 2014 року для проведення польових робіт (боронування та обприскування) на орендованих земельних ділянках укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Криворіжхарчоторг» (далі - ТОВ «Криворіжхарчоторг» ) договори № 8, № 9 та додаткову угоду від 13 червня 2014 року № 1 до договору № 9, на виконання ТОВ «Криворіжхарчоторг» сільськогосподарських послуг та виплатити заробітну плату механізаторам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , за якими були закріплені трактори позивача, що на той час незаконно перебували у ОСОБА_1 .
 
Крім того, незаконне заволодіння та заподіяння ОСОБА_1 ушкоджень трактору МТЗ 82, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, зробило неможливою його подальшу експлуатацію після повернення, що змусило позивача (орендодавець) розірвати договір оренди трактора від 01 червня 2014 року № 2/2014ОР, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроСтар» (далі - ТОВ «АгроСтар - С») (орендар). Позивач указував, що не отримав доходи,                   які б він міг реально одержати за звичайних обставин, якби його права не були порушені злочинними діями ОСОБА_1 (упущена вигода).
 
ТОВ «Агроальянс» просило суд стягнути з відповідача 1 013 094,30 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 квітня             2025 року, ухваленим у складі судді Вжещ С. І., позов ТОВ «Агроальянс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишено без задоволення.
 
Залишаючи без задоволення позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що під час податкової перевірки були наявні оригінали документів, а саме: договори від 12 червня 2014 року № 8, 9, акт виконаних робіт та видатковий касовий ордер. Крім того, через знищення первинної документації господарства за 2014 рік, відсутності звітності підприємства, суд уважав недоведеним проведення розрахунку між позивачем та ТОВ «Криворіжхарчоторг», як і необхідність стягнення з відповідача розміру заробітної плати, яку сплачено водіям ОСОБА_4 і ОСОБА_2 за червень 2014 року  у сумі 1 202,51 грн.
 
Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення грошових коштів у вигляді упущеної вигоди, суд першої інстанції виходив з відсутності операцій з оренди сільськогосподарської техніки у 2014 році між ТОВ «Агроальянс» та ТОВ       «АгроСтар-С».
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Агроальянс» задоволено частково.
Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ТОВ «Агроальянс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агроальянс» 175 901,98 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення; 426 048,38 грн інфляційних втрат та 44 876,69 грн три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 24 257,27 грн судового збору.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції надав оцінку зібраним судом першої інстанції доказам та вказав, що суд першої інстанції піддав сумніву укладеність угод, виходячи з невідповідності площі земельних ділянок з наданими договорами, відсутність в актах виконаних робіт ідентифікуючих ознак, невстановлення вироком суду обставин проведення робіт з обприскування. 
Пославшись на положення статі 204 ЦК України, суд апеляційної інстанції вказав, що ці угоди виконані в простій письмовій формі із зазначенням умов договорів, оплати та іншого, підписані сторонами із зазначенням їх реквізитів та скріплені печатками. Отже, немає правового значення відсутність первинних бухгалтерських документів ТОВ «Агроальянс» за період 2014-2015 року, про що зазначав суд першої інстанції. 
 
Крім того, суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу порушення позивачем фінансової дисципліни щодо безготівкового перерахунку коштів за виконані за договорами роботи, оскільки для предмету позову ці порушення правового значення не мають, з огляду на те, що оплата підтверджена належним бухгалтерським документом, виданим керівником орендодавця - ОСОБА_5 , який підтвердив ці обставини суду першої інстанції під час його допиту.
 
При цьому суд апеляційної інстанції уважав, що доведеним є період перебування сільськогосподарської техніки у відповідача з 12 до 17 червня 2014 року, тобто               6 днів. Тому сума, яка підлягає стягненню внаслідок завданої шкоди становить 175 000,00 грн, виплата заробітної плати - 460,98 грн (76,83 х 6) та 441,00 грн                   (73,50 х 6).
 
Крім того, наявність грошового зобов`язання, яке не виконано, не припиняє правовідносини сторін, тому не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.
 
Короткий зміст касаційної скарги 
 
У липні 2025 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Гелхвіідзе Д. Р. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду         від 17 червня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
29 липня 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження             у справі, витребувано її матеріали із Новобузького районного суду Миколаївської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.
У серпні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
На підставі розпорядження заступника керівника Верховного Суду та у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_9, 01 грудня 2025 року сформовано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справ, визначено склад суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу  
 
Касаційна скаргамотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-185гс19) та у постанові Верховного Суду, від 21 серпня              2021 року у справі № 468/46/18 (провадження № 51-1447км21).
 
Позивач має довести наявність та розмір шкоди, заподіяної відповідачем.
 
Суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 22, 1166 ЦК України. 
 
Рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та послідовності, оскільки засноване на поверхневому перегляді справи без належного аналізу та перевірки первинної документації, правових позицій сторін, а також без мотивованого спростування висновків суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог статей 367-376 ЦПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях. Суд апеляційної інстанції безпідставно визнав позовні вимоги щодо упущеної вигоди обґрунтованими, що є грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки жодного із ключових елементів, які обумовлюють наявність упущеної вигоди, у справі не доведено.
 
Відзиви на касаційну скаргу у визначений Верховним Судом строк не подано.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня      2021 року у справі № 478/501/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (самоправство) та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України та частинами другою, третьою статті 186 КК України, та виправдано за недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Цивільний позов ТОВ «Агроальянс» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину залишений без розгляду.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 у частині засудження за статтею 356 КК України скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за статтею 356 КК України на підставі пункту 1 частини першої статті 49 КК України                                   за закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, закрито на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок суду залишений без змін.
 
Судами у кримінальному провадженні у справі № 478/501/17 встановлені такі обставини.
 
12 червня 2014 року, близько 07:00 год ОСОБА_1 разом з іншою особою, стосовно якого матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, проїжджали на транспортному засобі «DAEWOO SENS» біля поля, розташованого на території Казанківської сільської ради Миколаївської області, яке складається із суміжних земельних ділянок, які належать громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_1 побачив, що на території зазначеного поля               ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебувають у трудових відносинах з ТОВ «Агроальянс», проводять земельні роботи на транспортних засобах, а саме: на тракторі МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартістю 55 589,00 грн, з бороною пружинною ЗПГ-15, 2011 року випуску, вартістю 34 060 грн; на тракторі МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, вартістю 41 830,00 грн, з оприскувачем ОПШ-2000-21.6, 2011 року випуску, вартістю 54 180,00 грн, які належать ТОВ «Агрояльянсу».
 
Побачивши проведення земельних робіт ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з                            метою зупинення проведення таких робіт, ОСОБА_1 , яким керувала інша особа, заїхав на транспортному засобі «DAEWOO SENS» на територію поля, яке знаходиться на території Казанківської селищної ради Миколаївської області за межами населеного пункту - смт. Казанка, та перегородив своїми діями шлях руху трактора МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 та рух трактора МТЗ 82, державний реєстраційний номер                   НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 .
 
ОСОБА_1 почав вимагати зупинити земельні роботи на полі.
 
Зупинивши проведення робіт, водій трактора ОСОБА_2 вийшов з кабіни трактора, залишивши ключі в замку запалення, та почав спілкуватися із особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження.
 
Тим часом, інша особа, стосовно якої матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_2 , що того кличуть         ОСОБА_1 із ОСОБА_3 .
 
Коли ОСОБА_2 відійшов від трактора та направився в бік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , то, інша особа, стосовно якої матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, сів за кермо трактора МТЗ 82, державний  реєстраційний номер НОМЕР_2 , завів двигун та поїхав у сторону смт. Казанка.
 
Після цього, через деякий час (приблизно через 0:20 год), повернувшись на поле, інша особа, стосовно якої матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, без дозволу ОСОБА_3 , але й без перешкод з боку останнього, сів за кермо трактора МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун та поїхав у сторону смт. Казанка.
 
За таких обставин, трактори, на яких виконували земельні роботи механізатори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були доставлені на територію бази, яка належить ОСОБА_1 .
 
З протоколу обшуку від 17 червня 2014 року, проведеного з 10:30 год до                      12:30 год, встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 16 червня 2014 року, проведено обшук на території будівель, що належить Фермерському господарству «Масляний», за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Сільська садиба, 1, виявлена та вилучена сільгосптехніка, що належала ТОВ «Агроальянс».
 
17 червня 2014 року, ОСОБА_8 отримав у працівників поліції сільськогосподарську техніку, а саме: трактор МТЗ-82-1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з оприскувачем ОПШ-2000; трактор МТЗ-82-1-26, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бороною ЗГП-15.
 
Встановлено, що сільськогосподарська техніка вибула з користування ТОВ «Агроальянс» у період часу з 12 червня 2014 року до 17 червня 2014 року.
 
Зі змісту договорів від 12 червня 2014 року № 8 та № 9, додаткової угоди до договору № 9 від 12 червня 2014 року на виконання сільськогосподарських послуг, укладених між ТОВ «Агроальянс» та ТОВ «Криворіжхарчоторг», а також актів приймання передачі виконаних робіт на виконання цих договорів, встановлено, що ТОВ «Криворіжхарчоторг» виконувало боронування та обприскування посівів та земельних ділянок.
 
ТОВ «Агроальянс»  надав копію видаткового касового ордера на суму 175 000,00 грн                     від 07 листопада 2014 року, за яким з каси ТОВ «Агроальянс» ОСОБА_5 як керівнику ТОВ «Криворіжхарчоторг» видано під звіт грошові кошти готівкою, як оплату за договорами від 12 червня 2014 року № 8 та № 9.
 
Відповідно до наказу ТОВ «Агроальянс» від 12 червня 2014 року та відомостям з виплати заробітної плати, встановлено, що за період з 12 до 17 червня 2014 року водіям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.
 
Зі змісту договору оренди сільськогосподарської техніки від 01 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «Агроальянс» (орендодавець) та ТОВ «Агростар-С» (орендар), встановлено, що укладений договір передачі в платне користування сільськогосподарської техніки, зокрема трактора МТЗ 82, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску з оприскувачем. Техніка повинна бути передана 23 червня 2014 року. 
Додатковою угодою від 27 червня 2014 року, укладеною між ТОВ «Агроальянс» (орендодавець) та ТОВ «Агростар-С» (орендар), договір оренди від 01 червня            2024 року розірвано у зв`язку з пошкодженням трактора.
 
Інфляційні втрати за розрахунковий період з липня до грудня 2022 року розраховані наступним чином.
Сукупний індекс інфляції складає 3.42207838, а інфляційні витрати необхідно обрахувати наступним чином: 175 901,98 x 3.42207838 - 175 901,98 = 426 048,38 грн. Отже інфляційні витрати складають 426 048,38 грн.
 
Обрахунок трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання обраховано за такою формулою: 
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де 
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання складає 3 106 днів.
Отже, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 44 876,69 грн.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - адвоката Гелхвіідзе Д. Р.                            не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 
 
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних                 у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,                   а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
 
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).
 
Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
 
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
 
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
 
Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
 
Отже, за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.
 
У справах, де предметом позову є стягнення збитків, позивач повинен довести факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (протиправна поведінка, спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування), а відповідач - відсутність вини у завданні шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
 
За положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
 
Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
 
Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
Згідно норм статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
 
Відповідач не довів відсутності своєї вини у завданні збитків ТОВ «Агроальянс». 
 
Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завданих йому збитків, а саме щодо вимушеного укладення договорів оренди сільськогосподарської техніки з ТОВ «Криворіжхарчоторг» на виконання сільськогосподарських робіт у період протиправного перебування своєї сільськогосподарської техніки у відповідача (з 12 до 17 червня 2014 року) на суму 175 000 грн та виплату заробітної плати за цей період працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на суму 901,89 грн, відповідач їх не спростував.
 
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
 
Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
 
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних
 
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Можливість застосування частини другої статті 625 ЦК України не лише до договірних правовідносин, а й до зобов`язань із відшкодування шкоди підтверджена сталою судової практикою, у тому числі Великою Палатою Верховного Суду             (див. постанови від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження       № 14-241цс19), від 19 липня 2023 року у справі № 910/16820/21 (провадження                    № 12-44гс22), постанову Верховного Суду від 01 квітня 2024 року у справі № 378/631/22 (провадження № 61-18190св23)).
 
Відповідач ОСОБА_1 , унаслідок неправомірного утримання сільськогосподарської техніки, належної позивачу, завдав ТОВ «Агроальянс» збитки у виді виплат за договором оренди сільськогосподарської техніки та виплати заробітної плати працівникам за період з 12 до 17 червня 2014 року.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції стягнув у ОСОБА_1 , 426 048,38 грн інфляційних втрат та 44 876,69 грн - 3 % річних.
 
Доводів щодо незгоди з визначеним судом апеляційної інстанції розміром інфляційних втрат та 3 % річних касаційна скарга не містить.
 
Щодо інших доводів касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги про недоведеність позивачем упущеної вигоди та безпідставне визнання цих позовних вимог судом апеляційної інстанції  обґрунтованими, колегія суддів до уваги не бере, оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову у цій частині відмовив за недоведеністю. 
 
Позивач постанову суду апеляційної інстанції у цій частині не оскаржив.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-185гс19) та у постанові Верховного Суду,            від 21 серпня 2021 року у справі № 468/46/18 (провадження № 51-1447км21),                  є необґрунтованими, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається. У зазначеній справі суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Крім того, вказані висновки не суперечать висновкам цієї постанови.
 
Таким чином, доводи заявників, що стали підставою для відкриття касаційних проваджень, не знайшли свого підтвердження. 
 
Суд апеляційної інстанції виконав вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин.
 
Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником                             у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат                               не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гелхвіідзе Джондо Романовича залишити без задоволення.
 
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 рокузалишити                без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,  є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Г. В. Коломієць

 
 
                                                                                                        Д. Д. Луспеник

 
 
                                                                                                        Ю. В. Черняк